Danske tekster af - RELEASED -
www.HoundDawgs.org
Et enkelt faktum: Du skal faktisk dø.
Trods alle anstrengelser, lever ingen for evigt.
Undskyld, jeg røber det hele.
Mit råd er, at når tiden kommer, så gå ikke i panik.
Det lader ikke til at hjælpe.
Jeg bør vist præsentere mig selv.
Men... vi mødes alligevel snart.
Dog ikke før din tid er inde.
Jeg gør en dyd ud af at undgå de levende.
Med enkelte undtagelser...
En sjælden gang imellem -
- kan jeg ikke dy mig.
Jeg fatter interesse.
Jeg ved ikke, præcis hvad det var med Liesel Meminger.
Men hun fangede mig.
Mama.
Og jeg blev grebet.
Ønsker De at sige et par ord?
Farvel, min skat.
TYSKLAND, FEBRUAR 1938
Hun ville have beholdt dig, hvis hun kunne.
Men det ved du vel?
Så er vi her. Kom, Liesl.
Mød dine nye forældre.
Kom.
- Hans Hubermann. - Heinrich.
Heinrich.
- Hvor er drengen? - Han døde.
- Hvad mener du? - På vej herhen.
- De måtte begrave ham ved sporet. - De lovede os to børn, med to vederlag.
- Du kan ikke bebrejde drengen at han dør. - Jeg bebrejder hans mor.
- Trække dem af sted, sultne og uvaskede. - Hun flygtede for sit liv.
Har du set den pige? Beskidt.
Alt, hvad de har sagt om kommunister passer. Dumme og beskidte.
Jeg taler så højt, det passer mig.
Kom.
Kom! Hvad er der galt med hende?
Deres Majestæt.
Hvad kikker I bøller på? Møgunger.
Dette er Heaven Street, dit nye hjem.
Hej, førsteelsker! Kan vi spille videre nu?
Kom indenfor.
Kom nu.
Hvad siger man?
De har givet os en stum.
Gå ovenpå.
Hvor er det?
Den der.
Den er til dig.
- Hans! - Ja, min solstråle.
God morgen, Deres Majestæt.
Vil du så stoppe den larm?
Hvad siger man?
- Tak. - Den taler.
Fra nu af, kalder du mig "Mama".
Sig det.
- Mama. - Godt.
Og svinet, den dovne gris dér, -
- kan du kalde "Papa." Forstået? - Papa.
Hvem er det? Hvem er det?
- Rudy Steiner, Frau Hubermann. - Hvad vil du?
- Min mor siger, at du har en datter nu. - Hvad angår det dig?
Jeg kom for at følge hende i skole.
Hvorfor passer folk ikke bare sig selv?
- Hallo, Rudy. - Hallo!
Og hvorfor tror du, at du er god nok til min datter?
Jeg er næsten 12.
Liesl, spis din suppe og klæd dig på.
Bliv udenfor, din beskidte bastard.
Skynd dig, Liesl!
Kan du lide at løbe?
Jeg vil vædde på, at jeg kan slå dig. Ingen har nogen sinde vundet over mig.
Du siger ikke meget, vel?
Betyder et spyt "ja" og to spyt "nej"?
Jeg er glad for, at vi forstår hinanden.
Min mor bad mig faktisk ikke om at hente dig.
Jeg tænkte bare, at du kunne bruge en ven.
- Tak. - Rudy!
- Hvad har du gang i? - Intet, Papa.
Så se at komme i skole.
Kom nu.
Du er?
- Frau Hubermanns nye datter. - Jeg henvendte mig ikke til dig, Steiner.
Tal, pige.
Liesel Meminger.
Kridt, tavle, navn.
Kom så. Vi har ikke hele dagen.
Skriv det.
Stilhed.
Stilhed!
Ned på din plads.
Stilhed.
Fjols! Fjols! Fjols!
Fjols, kan du ikke læse?
Læs et ord. Læs noget.
Fjols!
Hun dræber ham!
Det var garanteret ikke dit første slagsmål.
Franz German er ikke blevet ramt sådan -
- siden han tissede i Tommy Mullers madkasse.
Franz German lyder ikke særlig kvik.
Han er skolens dummeste. Men han barberer sig.
Kan du finde vej hjem?
Jeg er ikke dum, bare fordi jeg ikke kan læse.
Godt. Så følger jeg efter dig.
Du kunne komme med på vores fodboldhold.
Måske skulle du stoppe med at prøve at være min ven -
- for så længe bliver jeg her ikke. - Hvorfor ikke?
Jeg stikker af. Derfor.
- Hvorhen? - Det vedkommer ikke dig.
- Lad mig vide hvornår. - Hvorfor?
- Så jeg kan komme med dig. - Du forstår det ikke. Jeg mener det.
- Jeg må finde min mor. - Frau Hubermann?
Nej, min rigtige mor.
Super. Jeg vil gerne møde hende.
- Hvad laver du nu? - Løber om kap med dig.
Jeg vil vædde et kys på, at jeg kan vinde over dig.
- Hvorfor skulle jeg ville kysse dig? - Det ved jeg ikke. Betyder det noget?
Det bliver mig, der vinder. Bare til enden af gaden.
- Og hvis jeg vinder? - Så behøver du ikke at kysse mig.
Nogensinde?
Betyder det noget? Du bliver her jo ikke.
Hej, lillegris!
- Du snød. - Og hvad så?
- Jeg slog dig. - Nej.
- Det blev uafgjort. - Det betyder, at jeg får kysset.
Du kan glemme det kys.
Åh, Gud. Hun slår dig ihjel.
Hvem?
Du skal ikke tro, du kan løbe om hjørner med mig.
Er du med?
Jeg kom blot for at sige godnat.
Hvad er det?
Er det din?
Hvorfor skulle en sød pige som dig læse sådan noget?
Er du sikker på, at det er din?
Det har ikke altid været min.
- Den tilhørte min bror. - Javel, ja.
Hed din bror Pieter Strauss?
Ved du, hvad der står?
Vil du gerne vide, hvad der står?
Jeg er ikke så god til at læse, -
- så vi må hjælpe hinanden.
Okay?
Vi må hellere komme i gang.
"Håndbog for kirkegårdsgravere"
KRYSTALNATTEN NOVEMBER 1938, STUTTGART
Walter.
Hør, han sagde, at han kun kunne tage en.
- Tag Max. Af sted! - Jeg tager ikke af sted uden dig.
Jo, du gør. Ved din faders grav, det gør du.
Der er ikke tid til at spille helt, Max. En eller ingen.
Kom.
Papirerne er indeni. De er ikke gode, men de må klare det.
Find ham.
Tilgiv mig.
Da jeg langt om længe indhentede Max Vandenbergs sjæl, -
- så var det dette øjeblik, der forfulgte ham mest.
Fordi han efterlod sin mor. Fordi han følte sig lettet over, -
- at han ville overleve.
Jesse Owens er den hurtigste mand på jorden.
Se jer for, I to.
- Hvad laver du, Papa? - Arbejder for en gangs skyld.
Jeg troede, du malede skilte, i stedet for at skrabe dem rene.
Skrabe-branchen er på vej op, Rudy.
- Hvad kan man gøre? - "Bogholder."
Du gør mig stolt, tøs. Hun er kvik, Rudy.
Ja, sir.
- Hvad er en bogholder? - Noget, vi aldrig vil få brug for.
Vi ønsker dig -
- held og lykke -
- med din -
- karriere -
- i bedemands...
- Branchen. - Bedemandsbranchen.
Vi klarede det. Din første bog.
Tillykke med det.
Men lov mig en ting, Liesel.
Hvis jeg dør i den nærmeste fremtid, så sørg for, de begraver mig rigtigt.
- Okay? - Ja.
Ikke springe kapitel seks over.
Kan vi begynde forfra?
I morgen.
- Men det er i morgen nu. - Nu skal du sove.
Hans navn var Werner.
Kom, jeg har en overraskelse til dig.
- Her er meget mørkt. - Vi må hellere tænde lyset.
Det er en ordbog.
Nogle af de ord, vi har lært.
Tilføj så mange, du har lyst til.
Det er din.
Tak, Papa.
Han har gjort det! Han har skrevet historie!
Jesse Owens, verdens hurtigste mand!
Hej!
Hvad er det her for noget?
Av!
Vil du forblive medlem? Så belær din søn!
Hvorfor? Hvorfor Jesse Owens?
Hvorfor? Han er den hurtigste mand på jorden.
- Den hurtigste mand på jorden... - Drengen er tosset.
- Av, det gør ondt. - Sid stille, Rudy.
- Det er endda inde i hans ører. - Barbara...
Okay, det klarer du bare.
Du kan ikke gå rundt og male dig selv sort, hører du?
Hvorfor ikke?
Fordi du ikke burde ønske at være sort.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg siger det.
"Kære Mama. I dag er det Førerens fødselsdag."
"Jeg ville ønske, det var min, -
- for så kunne du måske komme og besøge mig."
"Jeg savner dig hele dagen. Somme tider tror jeg, jeg ser dig på gaden, -
- men det er aldrig dig."
"Min nye Mama er som en tordensky, hun rumler altid."
Hans, hvor har du lagt flaget? Det vil se skidt ud, hvis ikke vi flager.
Okay, okay. Jeg kigger i kælderen.
I Himlens navn.
Liesel, jeg ved, du kan lide at være her, men burde du ikke gå lidt udenfor?
- Jeg skriver et brev til Mama. - Det er godt.
Bed hende om at stoppe med at hakke på mig.
Ikke den Mama.
Javel, ja.
- Hvad fortæller du hende? - Alting.
Om dig, Mama og Rudy.
- Vil du sende det for mig? - Tja...
Giv det til hende, der bragte mig hertil.
Frau Heinrich? Ja.
Hun vil sikkert gøre sit bedste for at videregive det.
Jeg fandt det.
- Hvorfor skriver hun til sin mor? - Fordi det er hendes mor.
Jeg spilder ikke dyre frimærker på et brev, som alligevel ikke bliver besvaret.
Hvad skulle jeg sige?
- Hans? - Alex.
- Alle tiders. Er du klar til afgang? - Selvfølgelig er han det.
- Liesel! - Kom så, ellers når vi ikke paraden.
Så.
- Kom, lad os gå. - Hej Rudy.
Under den Nationalsocialistiske revolution, -
- skønt vor nation er i fremgang, bør vi ikke slække på -
- vores faste beslutning om, at rense os selv moralsk og intellektuelt indefra.
Uddannelse, teater, film, litteratur og pressen, -
- er de støttepiller, vores unikke nation hviler på!
Og derfor er vi samlet her i aften, -
- for at befri os selv for intellektuelt smuds!
Vi vil udrydde den sygdom, der har inficeret Tyskland de sidste 20 år!
Vi vil tilintetgøre de lænker, der blev smedet for at gøre os til slaver!
Vi vil bekæmpe vore fjender, og hvis det betyder krig, -
- vil vi stå ved Førerens side, til den endelige sejr er vundet!
Denne krig vil samle vor nation, -
- og udslette vores fjender!
Udslette kapitaliststyret!
Udslette kommunisterne!
Og udslette jøderne!
For det tyske rige, og vor elskede Fører, Adolf Hitler!
- Sieg! - Heil!
- Hej Jesse Owens. - Smut, Franz.
- Lad ham være. - Kunne du lide talen? Hørte du efter?
- Hvad med den? - Din mor var en af dem, ikke?
- En kommunist. Det er, hvad de siger. - Hvem er "de?"
- Du ligner endda sådan en. - Hvad snakker du om?
Jeg snakker ikke til dig, Steiner. Hun ved det.
Brænd en bog.
Kom så, brænd en bog.
Kom i gang. Jeg holder øje med jer begge to.
- Hvad handlede det om? - Ingenting.
Liesel.
Hvor har du været? Vi skulle mødes i kirken.
- Undskyld, Papa. - Lad os gå.
- Hvad er der i vejen? - Ingenting.
- Er du syg? - Nej, jeg har det fint.
Fortæl mig, hvad der er galt.
Hvad pokker er det her?
- Stjal du den? - Undskyld, Papa.
Fortæller du det til Mama?
- Papa? - Var der nogen, der så dig?
Nu skal jeg sige dig noget.
Det her er vores hemmelighed. Vi læser den som den anden bog.
- Nede i kælderen. - Tak, Papa.
Godt så...
Vi må hellere komme tilbage, inden Mama bliver urolig. Det kan vi ikke have.
Liesel, kom.
Hvad er der?
Liesel?
Min mor kommer ikke tilbage, gør hun vel?
Er hun kommunist?
- Hvem har fortalt dig det? - Er hun?
Har Føreren taget hende?
- Så hader jeg Føreren! - Nej!
Det må du ikke sige. Det må du aldrig sige.
Har du forstået?
Kom.
"Den Usynlige Mand af H.G. Wells."
Lyder godt.
"Kapitel 1. Den Underlige Mands Ankomst."
"Den fremmede kom tidligt i feb..."
"Februar."
God pige.
Hvem er det?
Papa, hvem er det?
- Hans Hubermann? - Ja.
- Spiller du stadig harmonika? - Hurtigt!
- Papa! - Liesel, gå i seng.
Hvad er nu det?
Max. Nej, nej.
Hjælp mig. Vi lægger ham ovenpå.
Liesel, alt er i orden.
Sådan.
Jeg varmer noget suppe til ham.
Hvem er han, Papa?
Jeg har noget meget vigtigt at fortælle dig, Liesel.
Hør godt efter.
Det er ikke min harmonika.
Ham som ejer den harmonika, er denne drengs far.
- Har du stjålet den? - Nej. Jeg har passet på den.
Døde han?
Ja.
For mange år siden. Før du blev født.
Jeg så ham dø.
- I en krig. - Har du været med i en krig?
Ja.
Hans far gav sit liv for mig.
Jeg lovede hans familie, at hvis jeg kunne hjælpe dem, ville jeg gøre det.
Nu skal du give mig et løfte.
Du skal love mig, at du ikke vil fortælle det her til nogen.
Ingen. Ikke en sjæl.
Ikke en gang Rudy.
Jeg mener det, Liesel.
Ikke en sjæl.
Forstår du?
- Ja. - Man skal kunne stå ved sit ord, Liesel.
Har jeg dit?
Ja, Papa.
Det lover jeg.
- Talte du med hende? - Ja.
- Hun må ikke fortælle det til nogen. - Det ved hun.
- Kan vi stole på hende? - Hun er vores datter.
- Hun er et barn! - Rosa. Vi har intet valg.
- Han ligner Døden selv. - Han har nok glemt, hvordan mad smager.
- Vi har dårligt nok mad til os selv. - Vi klarer os.
"Vi klarer os."
Vi har altid vidst, at det her kunne ske en dag.
Vi kunne melde ham i morgen. Autoriteterne vil forstå, -
- vi kan sige, det var sent på aftenen... - Rosa.
- Jeg ved det. - Han kom til os.
- Jeg skylder hans familie alt. - Jeg ved det.
Så er der ikke mere at sige.
Vi opfører os bare så normalt som muligt.
- Hej. - Hej.
- Hvad drømte du om? - Min mor.
- Er det din bog? - Ja.
Nej, den...
Den har ikke altid tilhørt mig.
- Stjal du den? - Nej.
- Må jeg se den? - Den...
Den er ikke for børn.
Godmorgen, Max.
- Har du hilst på Liesel? - Liesel.
Bare rolig. Hun er en god pige.
Ikke et ord.
Godt, grisepige.
- Hvorfor har du så travlt? - Jeg skal hjem.
Lad os løbe om kap.
Jeg må ind.
Hvad vil du have? Min tilladelse?
- Nej, jeg fortæller dig det bare. - Fint.
Ses, grisepige.
- Hvor har du været? Du er sent på den. - Jeg løb så hurtigt, jeg kunne.
- Du sagde ikke noget til nogen? - Nej, Mama.
Rosa...
Liesel! Han sover.
Der er da en, der sætter pris på min kogekunst.
Undskyld.
Bliver han rask igen?
Selvfølgelig.
Du er en nysgerrig pige.
Det var ikke min mening.
Det er okay.
Hvad handler den om?
Hitler.
- Gemmer du dig for Hitler? - Ja.
- Er du kommunist? - Jeg er jøde.
- Tog han din mor? - Det gjorde han sikkert.
Bare rolig. Jeg græd også meget, dengang jeg kom hertil.
Synes du ikke, suppen er forfærdelig?
Det er nok svært at tro på, -
- men det er det bedste, jeg nogensinde har kastet op
Liesel! Jeg har et job til dig.
Glem ikke at tælle pengene.
Kom tilbage med det rigtige beløb, eller lad være med at komme tilbage.
Borgmesterens hus.
Er du sikker?
Kan du se andre huse, der ser sådan ud?
Han spiste engang middag med Føreren.
Vasketøj.
Kom ind.
Fortsæt.
Vent.
Mange tak.
Så du kan lide bøger?
Kom.
"The Dream Carrier."
Rudy.
Jeg må gå nu.
Du må komme tilbage lige når du vil.
Den skal nok være her.
Ja, Frau Herman.
Jeg hedder Ilsa. Hvad må jeg kalde dig?
Liesel.
Du er en modig pige, Liesel.
- Kom tilbage, grisepige! - Fang mig!
Hej, idiot! Har du hørt det? England har erklæret os krig!
Vi er i krig!
Det har altid været det samme. Spændingen og rusen ved krig.
Jeg har mødt så mange unge mænd, som har troet, at de løb imod fjenden, -
- selvom sandheden var, at de løb hen til mig.
Ja!
Fremragende.
Tak. Mange tak.
Se dig for næste gang.
Fald død om, Franz.
Hvad er der, Jesse Owens? Jeg troede, du kunne lide at være sort.
Hvem er Johann?
Han elskede at læse.
Og så var han modig. Ligesom dig.
Alt det her er ham. Alt hvad han kendte til.
Det hele er her og står på sin plads.
De fandt aldrig hans lig.
Hvis de kunne have vist mig hans lig, ville jeg have troet på dem.
Men hvordan kan en moder give op?
En mor opgiver aldrig sit barn.
Jeg må gå nu.
Tror du, min mor virkelig elskede mig?
Selvfølgelig.
Alle mødre elsker deres børn.
Selv Hitlers.
Tror du, hun skriver til ham?
"Kære Fører."
"Bare vent til din far kommer hjem."
"Kærlig hilsen mor."
- "Kære Fører, ryd op efter dig." - "Kære Fører, hvem har klippet dit hår?"
- "Du går vel ikke ud med det tøj på?" - "Hvad er det der på din overlæbe?"
- "Du skal ikke råbe af mig!" - "Hold op med at spytte, når du råber."
Hans...
- Han er ved at få liggesår. - Så må han op og bevæge sig.
- Han kan ikke bare gå rundt. - Hvorfor ikke?
Fordi folk kigger ind.
Han kan ikke ligge stille for evigt. Han skal i bevægelse.
- Hvorfor? - Sikke en mund! Fordi jeg siger det.
- Rosa. - Og hvad foreslår du så?
"Foreslår." Prøv at høre hende.
Jeg foreslår, vi får ham nedenunder.
Det er ikke godt, det ved vi godt.
- Jeg er ked af det. - Du skal ikke undskylde.
Jeg bringer jer alle i fare. Det her er mere, end jeg fortjener.
Liesels lektioner. Det er en ordbog.
Jeg har forsøgt at gøre det så behageligt som muligt.
Jeg er ked af det, men her er ikke nogen seng.
Hvis nu nogen så den, du ved?
Kom endelig og pas dine lektioner, når du vil.
Men husk at banke på først.
Jeg er bare nedenunder. Jeg går ingen steder.
Det lover jeg.
Se ikke sådan på mig.
"Vandmand."
Sig mig, hvor finder du de ord?
Det er en hemmelighed.
Og hvem skulle jeg fortælle den til?
Borgmesterens kone.
Hun lader mig læse hendes bøger.
Jeg lærer dem udenad.
"Hukommelsen er sjælens skribent."
Ved du, hvem der sagde det?
En mand ved navn Aristoteles.
Vil du gøre mig en tjeneste?
Vil du beskrive dagen for mig?
- Hvordan er det udenfor? - Det er skyet.
Nej, nej. Beskriv det med dine egne ord.
Hvis dine øjne kunne tale, hvad ville de så sige?
Det er en bleg dag.
Bleg. Fint, fortsæt.
Alting er gemt bag en sky.
Og solen... ligner ikke solen.
Hvad ligner den så?
En sølvfarvet østers?
Tak. Jeg kunne se det.
- Vi skjuler en jøde. - Johann?
Nej.
Det er mig, Liesel.
Hvad er meningen med dette her?
Og han sagde ikke hvorfor?
Jeg forstår det ikke. Jeg har altid strøget hans skjorter på den samme måde.
- Måske har de ikke råd til det længere. - De har ikke råd?
Vi har ikke råd.
Det er endnu en mistet kunde. Og der er fire munde at mætte.
Nå...
Fra nu af får vi kun to måltider om dagen, ikke tre.
Sådan er det bare.
Jeg har lavet et jakkesæt til dig.
Du skal tage det på til din 14 års fødselsdag.
Du er tilbage til den tid, Papa. Er du ikke?
Hans!
Rosa... Jeg beder dig, jeg tigger dig, -
- kan du ikke holde mund i fem minutter?
- Jeg har noget med til dig. - Er den fra i dag?
Ja. Det er en gave fra Franz Deutscher.
Den dreng aner ikke, hvor gavmild han er.
"Hitler sikker på at indtage Moskva."
Verden er blevet gal.
Men vinder vi ikke krigen?
Max?
Hvor er min vejrmelding?
Du er fuld af mirakler.
Jeg har en idé.
Hvad i alverden laver I?
Af sted, af sted.
Max.
- Jeg har ikke mere sne. - Ram ham, Max!
Hvad i Guds navn laver I hernede?
Rosa!
Der er en gal kvinde på slagmarken. Nej, nej!
Jeg er ubevæbnet.
Det her er det dummeste, jeg nogensinde har gjort.
Og se bare hvor lykkelig du er.
- Hvad gør vi, når den smelter? - Du tørrer op, grisepige.
Den smelter ikke, der er iskoldt hernede.
Jeg ved ikke, hvordan du klarer det.
- Tænk ikke på mig. - Vås! Vi tænker alle sammen på dig.
Det her er alle tiders jul.
Det er min første jul.
Nu ved du, hvad du er gået glip af.
- Vi må hellere se at komme i seng. - Nej, Papa, kom nu.
- Gør hvad din far siger. - Du må godt blive lidt længere.
Du er alt for blødsøden.
Jeg har lavet en julegave til dig.
Jeg havde ikke andet.
- Men... - Åbn den.
"Til Liesel fra Max."
Hvad står der?
"Skriv."
Inden for min religion lærer man, at hver eneste levende ting; -
- hvert eneste blad, hver eneste fugl, -
- kun er i live, fordi de indeholder det hemmelige ord for "liv."
Det er den eneste forskel på os og en klump ler. Et ord.
Ord er liv, Liesel.
Alle disse blanke sider skal du udfylde.
Gud.
- Dør han? - Hold mund!
Jeg vil ikke høre sådan noget her i huset. Er du mad?
Jeg har ikke sultet os alle sammen i næsten to år, bare for at lade ham dø nu.
- Det er min skyld. - Hvorfor er det din skyld?
Det var min idé at lave den snemand.
Hvorfor lavede vi den dog?
Fordi vi var nødt til det.
Du sagde, at du ville blive her, Max.
Du lovede det.
"Den Usynlige Mand."
"Af H. G. Wells."
"Den fremmede kom tidligt i februar."
"På en vinterdag, gennem bidende vind og faldende sne."
"Årets sidste sidste sne."
"Ingen anden vil kende til dem -
- før han dør."
"Slut."
Max?
"Kapitel 1."
Ilsa?
"Øjnene i de ansigter, han passerede på gaden, -
- lod til at kigge ind i ham og udpege hans skyld."
"Men det var ude af hans kontrol."
"Han havde løsrevet sig, -
- og drev hurtigere og hurtigere mod sin skæbne."
"...var støvet fra gulvet."
"Følelsen af, at tøjet var mere ved siden af hende, end på hende, -
- og den pludselige erkendelse af, at det hele var forgæves."
- Har du mistet noget? - Rudy.
- Hvad laver du? - Udspionerer dig, det er da åbenlyst.
Giv mig den!
Lad mig gætte. Du glemte, hvor hoveddøren var.
Det må jeg give dig, grisepige, det er modigt -
- at stjæle fra borgmesteren. - Dæmp dig.
Jeg stjæler ikke. Jeg låner.
Hvad end du "låner," ville jeg ønske, du lod mig være med.
- Det er ikke, hvad du tror. - Hvad er det så?
- Jeg låner bøger. Det er alt. - Bøger? Er du tosset?
- Vi sulter her, og du stjæler bøger? - Stop med at bruge det ord.
Hvad med mad? Tænkte du på at lede i køkkenet?
Nej.
Vi kunne have planlagt det bedre, hvis du havde fortalt mig det.
Undskyld, det kunne jeg ikke.
Af en bedste ven at være, holder du meget for dig selv.
Hvad mener du?
Hvem er Max?
Hvem er han? Liesel!
Fortæl mig, hvad der foregår!
Fortæl mig det, grisepige. Hvem er han?
- Er han din kæreste? - Hvad?
- Er det, hvad du tror? - Hvad er det så?
- Fortæl mig, hvem han er. - Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
- Det er en hemmelighed. - Stoler du ikke på mig?
Det er ikke sådan, Rudy. Jeg kan ikke.
Hvis jeg...
Hvis jeg fortalte dig det, blev jeg nødt til at flygte.
Og Papa ville blive nødt til at flygte.
Guderne må vide, hvad der ville ske med ham.
"Ham?"
Skjuler I nogen?
I skjuler nogen, ikke?
Liesel!
Et spyt for ja. To spyt for nej.
Jeg vidste det.
Ingen må få det at vide, Rudy. Jeg mener det.
Du kan stole på mig.
Bare rolig. Jeg fortæller det ikke til nogen.
Hvad fortæller du ikke til nogen?
Hej, Steiner. Hej, fjols.
Hvad er det, du gemmer bag ryggen?
Giv mig den.
- Lad ham være! - Giv mig den, sagde jeg!
Giv mig den!
- Hvad var det? Hvad var det? - Det rager ikke dig, Deutscher.
Lad ham være!
Du er færdig, Steiner.
- Jeg anmelder dig. - For hvad? At have en dagbog?
Jeg ved, du er ude på noget.
Kom!
- Hvad laver du? - Jeg ved, hvor den er!
Jeg holdt øje med den!
Det er iskoldt, Rudy. Du dør.
Rudy!
Rudy?
Rudy!
Rudy?
Jeg kan ikke svømme, Rudy!
Rudy!
Vær sød!
Jeg fandt den!
Rudy! Jeg troede, du var...
- Glem det. - Stoler du på mig nu?
- Ja. - Hvad så med det kys?
Kom. Du fryser ihjel.
Godnat... bogtyv.
Godnat, fisk.
Jeg fortalte Rudy det.
- Her, kom så! - Jeg er fri!
Se!
- Hvad laver de? - Tjekker kældre. De tjekkede min fætters.
Efter hvad?
- Kan vi forsætte nu? - Kom så!
Her! Aflever den til mig!
Er du skør?
- Jeg må indenfor. - Åh, fedt.
- Hun er kommet til skade. - Det har aldrig stoppet hende før.
- Jeg har det fint. - Kom så, vi spiller videre.
- Mor! - Hvorfor råber du?
De kommer. De tjekker kældre.
- Hans, skynd dig at komme! - Hvad er der?
Der kommer nogen og tjekker kældre.
Vi må gemme ham. Få ham ind under sengen.
Max! Max!
Kom med.
Får man et skydevåben, når man melder sig til hæren?
Mama!
Du milde. Lad det ligge, Hans!
Wolfy. Sikke en overraskelse. Hvordan har du det?
Vil du snakke med Hans? Hans!
Nej, nej. Vi tjekker bare folks kældre.
- Liesel, giv Herr Edel et glas vand. - Det behøves ikke.
Det tager kun et øjeblik.
- Du burde forbinde det der. - Du godeste.
Vil du være sød at hente førstehjælpskassen? Den står lige...
- Hvor er kældernedgangen? - Hvad?
Døren til jeres kælder.
Wolfgang. Jeg hørte, du kom. Jeg var i gang med at rydde op.
Hvem fortalte dig det?
- Hvem var det, der hentede vasketøj? - Frau Schneider.
Ja, det var Frau Schneider, der nævnte det. Kom.
- Er der lys hernede? - Ja, selvfølgelig.
Jeg burde nok smide det meste af det her ud.
Du vil ikke tro, hvad vi finder i folks kældre.
- Det vil ikke overraske mig. - Liesel leger altid hernede.
Jeg bliver ved med at fortælle hende, hun skal ud i den friske luft.
Hvad handler det her om?
Hvad er det her?
Mine pensler.
Du burde passe bedre på dem.
Liesel hører ikke efter, hvad jeg siger.
Stadig intet arbejde?
Ikke særlig meget.
Du burde have fulgt mit råd og meldt dig ind i partiet.
Så skulle din kone ikke knokle for at forsørge dig.
Er det ikke rigtigt, Rosa?
Jo.
Hvad er der galt med dig?
Jeg har aldrig set dig gå glip af en mulighed for at skælde ham ud.
Hvis det dovne svin ville rejse sig fra sofaen og hjælpe, -
- ville jeg måske have energi til at give ham den skideballe, han fortjener.
Jeg ved ikke, hvordan du kan leve sammen med hende.
Heller ikke jeg.
Det er aldrig for sent at melde sig ind, Hans.
- Hvordan er vores kælder? - Ubrugelig. Der er for lavt til loftet.
- Til hvad? - Beskyttelsesrum. Hver gade skal have et.
- Du burde passe bedre på. - Ja, Herr Edel.
Hans.
Hvad hvis han dør?
Vi kan ikke bare lade ham ligge der.
Lugten vil afsløre os.
Jeg er bange, Hans.
Hør nu, hvis det sker...
Hvis han dør, -
- må vi finde en løsning.
Han er ikke død endnu.
Okay?
- Frau Hubermann? - Jeg skal snakke med Liesel.
Selvfølgelig. Liesel?
- Hvad gjorde du med den, din lille tyv? - Med hvad, Mama?
Sig ikke "hvad" til mig. Jeg har fortalt dig hundrede gange, -
- at du skal holde dig fra den, men hører du efter?
Tilbage til arbejdet.
- Det er jeg ked af. - Mama, hvad er der galt?
Det er Max, ikke sandt?
Han sagde, at dette tilhører dig.
Hvem sagde det?
Han vågnede. Han overlever.
Mama!
Pas på.
Undskyld, hvis jeg gjorde dig ondt. Det var det eneste, jeg kunne finde på.
- Jeg ved godt, jeg er dum. - Nej, du er ej. Tak.
Du må hellere tørre det smil af dit ansigt.
Bare gå derind igen og lad som om, jeg er heksen. Forstår du?
Ja.
Du skal bare vide, at...
At jeg...
Af sted med dig.
Har du brug for lidt hjælp med det smil?
Hvis jeg nogensinde tager dig i den slags igen, -
- hænger jeg dig op i tæerne. Er du med, grisepige?
Forstået?
Max! Max!
- Jeg vidste, du ville overleve. - Du ville jo ikke stoppe med at læse.
- Hørte du mig? - Selvfølgelig.
Tak.
Så...
Hvordan har Rudy det?
Jeg ved det ikke. Rudy er irriterende.
Det eneste værre end en dreng du hader, er en dreng du kan lide, ikke sandt?
Liesel, det er et bombeangreb!
- Af sted med dig. - Hvad med dig?
Jeg er her. Jeg klarer mig. Det er en kælder, er det ikke?
- Hørte du mig, grisepige? - Ja, Mama!
Mens 10.000 sjæle skjulte deres hoveder i frygt og skælvede, -
- takkede en enkelt jøde Gud for de stjerner, der velsignede hans øjne.
Det er alt, jeg har. Det er jeg ked af.
Jeg gemte den til min mands hjemkomst, men...
Tak. Mange tak.
- Han er jøde. - De fandt hans dåbssattest.
Han er en "Lehman" med ét n, ikke to.
Jeg beder jer!
Min søn er i hæren!
Han kæmper ved fronten!
- Jeg beder jer. - Ind i bilen!
Jeg beder jer!
I kender mig. Jeg beder jer.
I kender mig. Jeg er tysk!
Jeg har kendt denne mand hele mit liv. Det har vi alle.
- Han er et godt menneske. - Hvad er dit navn?
Hans Hubermann.
- Han er en god mand. - Tilbage!
Papa!
Liesel!
Rudy!
Rudy.
- Sid stille. - Hvad tænkte jeg på?
Han tog mit navn.
Kristus på korset, hvad har jeg gjort?
Jeg har ødelagt os! Jeg har ødelagt os!
Jeg er så ked af det.
Jeg forstår det ikke.
Hvad gjorde han, der var så forkert?
Han mindede folk på deres menneskelighed.
Kan han ikke undskylde?
Til hvem?
Hitler?
- Vil de føre ham bort? - Det ved jeg ikke.
Men... -
- hvis de kommer og finder mig her, -
- vil de føre jer alle sammen bort.
Nej, Max.
Jeg er nødt til det, Liesel.
- Det jeg ked af. - Men du lovede.
Det er for dit eget bedste.
For din familie.
Men du er min familie.
Du har holdt mig i live, Liesel. Det må du aldrig glemme.
- Jeg kan ikke klare at miste flere. - Du mister mig ikke, Liesel.
Du kan altid finde mig blandt dine ord.
Jeg vil leve videre i dem.
Max.
Vær sød at tage den.
Tak skal du have.
Her. Det er to tæpper og et par sokker.
- Og et dejligt stykke ost, jeg har gemt. - Rosa...
Det er dit.
- Kom, Liesel. - Lad hende være.
Hans?
Jeg henter min frakke.
Er du Herr Steiner?
Hvad?
Jeg er kommet for at tale om din søn, Rudy. Rudy Steiner.
Han bor ved siden af.
Hvad vil du med ham?
Han er blevet udvalgt til elitetræning.
Han starter til sommer.
Det jeg ked af, Barbara.
Hans Hubermann?
hvad betyder "indkaldelse?"
Hvor er du dog vokset. Det havde jeg slet ikke opdaget.
- Jeg vil savne dig. - Alle tager af sted.
- Selv Rudy. - Rudy skal nok klare sig.
Pas på din Mama. Hun er ikke nær så stærk, som hun ser ud til.
- Det ved jeg. - God pige.
Papa?
Kom hjem.
Hvad synes du?
Skoene trækker ned.
- Og dit ansigt. - Kommer du?
Hvor skal du hen?
Er det ikke åbenlyst? Jeg stikker af.
- Har du tænkt det igennem? - Ja.
Jeg har ikke lyst til at dø. Der ser du. Det hele er gennemtænkt.
Rudy, hvor vil du opholde dig?
Mig? Hvad med vi?
- Jeg troede ikke, du var så seriøs. - Hvad kalder du så det her?
- Jeg har madpakke med. - Er der andet i end din fodbold?
Jeg savner min far.
Jeg ved ikke en gang om han lever.
Jeg er ikke klar.
Jeg vil gerne blive voksen før jeg skal dø.
Det ville min bror også.
Det jeg ked af.
- Jeg har ikke bedt om det her. - Hvem ville også det?
Jeg hader Hitler.
Ditto.
Jeg hader Hitler!
- Jeg hader Hitler! - Jeg hader Hitler!
- Hitler er en aberøv! Skråt op, Hitler!
Du er alt hvad jeg har, Rudy.
Lad os tage hjem.
Bomberne faldt tættere nu.
Det er nok fair at sige, at ingen tjente Føreren så loyalt som mig.
Der var engang et genfærd af en dreng, -
- som kunne lide at bo i skygge, så han ikke skræmte folk.
- Hvad var det? - Hvem taler?
- Hvad er det, du gør? - Fortæller en historie.
- Hvorfor? - Hvis dreng?
- Hun fortæller en historie. - Tal højere.
Begynd forfra.
Der var engang et genfærd af en dreng, -
- som kunne lide at bo i skygge, så han ikke skræmte folk.
Hans job var at vente på sin søster, som stadig var i live.
Hun var ikke bange for mørket, -
- for hun vidste, at det var der, hendes bror var.
Forsæt bare.
Om natten, når mørket kom ind i hendes værelse, -
- fortalte hun sin bror om dagen.
Hun mindede ham på, hvordan solen føltes på huden -
- og hvordan det føltes at indånde luften.
Eller hvordan det føltes at have sne på tungen. Og det mindede hende om -
- at hun stadig var i live.
Mine herrer... Hvordan har I det?
Se lige der. De er begyndt at indkalde bedstefædre.
Hej, gamle mand... Har du stadig dine tænder?
De sad sammen i skoven, -
- og så solen stå op.
Og da han forsvandt i skyggerne igen, -
- vinkede hun farvel for sidste gang.
Åh, Liesel.
Max?
Max!
Hvad laver du, grisepige?
Max?
- Liesel! - Max?
- Kender du Max? - Liesel!
Kender du Max?
Max?
Kender du Max?
Skrub af, din dumme tøs.
Liesel!
Jeg glemmer dig ikke. Jeg glemmer dig ikke.
Jeg glemmer dig ikke, Max.
Liesel!
Skrub af!
Liesel.
Du ligner din far alt for meget, ved du godt det?
Hvad er der galt med det?
Ikke noget.
- Skal vi spille? - Nej, ikke i dag.
- Så lad os stjæle noget. - Jeg stjæler ikke. Jeg låner.
Så lad os låne Franz Deutschers cykel, og komme væk herfra.
Kan du ikke se, jeg læser?
- Er du stadig sur på mig? - Af hvilken årsag?
- Fordi jeg reddede dig. - Nej, Rudy.
Du er virkelig modig.
Papa!
Du er hjemme!
Hvad er der, min pige?
Min pige.
Det er rart at høre dig spille.
Jeg kan ikke høre ordentligt.
Jeg går i seng.
Bliv ikke oppe for længe, I to.
Din mor fortalte mig, hvad du gjorde.
- Jeg skulle ikke have gjort det. - Måske var du nødt til det.
Jeg bliver ved med at tænke på Max.
Spekulerer på, hvor han er.
Det gør jeg også.
Jeg er ikke sikker på, hvad det hele betød.
Alt det, han gik igennem.
Alt det, vi gjorde.
Vi var bare mennesker.
Det er, hvad mennesker gør.
Liesel...
Du er blevet voksen.
Jeg havde lært, at livet ikke giver nogen løfter.
Så jeg måtte hellere komme i gang.
Jeg har altid prøvet at ignorere det, men jeg ved, det startede med et tog, -
- noget sne, og min bror.
Udenfor bilen, var verden kastet ind i en snekugle.
Og på et sted ved navn Heaven Street, sad en mand med harmonikahjerte, -
- og en kvinde skjult af torden, og ventede på deres nye datter.
Han levede under vores trappe som en stille ugle uden vinger, -
- indtil solen glemte hans ansigt.
Bogen flød med floden, som en rød fisk bliver jagtet af en gulhåret dreng.
Til Max, som gav mig øjne.
Godnat, Deres majestæt.
Jeg har altid kunnet lide billedet af mig med en le og kappe.
Mørk og frygtindgydende.
Desværre er jeg mere ordinær og almindelig.
Ingen ville ødelægge en gade, der var navgivet efter Himlen.
Det skyldtes en fejlaflæsning på et kort. Ingen sirener den aften.
Rudys brødre var de første.
Jeg læste deres enkle drømme.
Så kyssede jeg hans mor, -
- og stjal ondskabsfuldheden fra Franz Deutschers hjerte.
Rosa lå og snorkede.
Jeg kunne sværge på, jeg hørte hende kalde mig grisedreng.
Så følte jeg hendes fortrydelse over, hun ikke delte mere af sit store hjerte.
Hvad angår Hans, var hans sjæl lettere end et barns.
Jeg følte hans trang til en melodi mere på harmonikaen, -
- og hørte hans sidste tanke:
"Liesel. "
Herovre!
Skub den til side.
Giv mig din hånd.
Mama? Papa?
Papa?
Papa.
Rudy?
Grisepige.
Liesel.
- Jeg må fortælle dig... - Tal ikke.
Jeg er nødt til at sige det.
Jeg el...
Rudy?
Rudy, Nej.
Vågn op, Rudy.
Nej, Rudy. Vågn op, Rudy.
Kys mig, Rudy.
Rudys sjæl kom rullende ind i mine arme.
I mit job ser jeg altid mennesker fra enten deres bedste, -
- eller deres værste side. Jeg ser deres grimhed og deres skønhed, -
- og jeg undrer mig over, at den samme ting kan være begge dele.
Liesel!
TO ÅR SENERE
Max!
Jeg har set mange ting.
Jeg har deltaget i alle verdens værste katastrofer, -
- og arbejdet for de største forbrydere.
Og jeg har set de største undere.
Men det er stadig som jeg sagde: Ingen lever evigt.
Da jeg til sidst kom efter Liesel, -
- følte jeg en egoistisk glæde over, at hun havde brugt sine 90 år så klogt.
På det tidspunkt havde hendes historier rørt mange sjæle, -
- og nogle af dem lærte jeg at kende i forbifarten.
Max, hvis venskab holdt næsten lige så længe som Liesel.
Næsten.
Hendes sidste tanker gik til alle de liv, der var blevet flettet sammen med hendes.
Hendes tre børn, hendes børnebørn, -
- hendes mand.
Imellem dem, lysende som lanterner, var Hans and Rosa, -
- hendes bror, samt den dreng, hvis hår forblev citrongult for evigt.
Jeg ville gerne fortælle bogtyven, at hun var en af de få sjæle, -
- der fik mig til at spekulere på, hvordan det var at leve.
Men til sidst fandtes der ingen ord. Kun fred.
Den eneste sandhed jeg kender, er, at jeg er hjemsøgt af mennesker.
Danske tekster af - RELEASED -
www.HoundDawgs.org