Min far var bonde.
Som alla andra på den tiden.
Men han hade inte alltid varit det.
- Vinkeln är för brant. - Jag har Iäget under kontroll.
Korsar The Straights.
- Systemet stängs av, Cooper. - Nej!
- Allt stängs av. - Nej, starta det!
Pappa?
Förlåt, Murph. Gå och Iägg dig igen.
Jag trodde att det var spöket.
Det finns inga spöken, gumman.
Morfar säger att spöken visst finns.
Morfar är i princip själv ett spöke. Gå och Iägg dig nu.
Drömde du om kraschen?
I säng med dig nu, Murph.
Veteskörden var förstörd.
Mjöldaggen kom och vi blev tvungna att bränna den.
Vi hade fortfarande majs. Flera tunnland majs.
Men mest av allt hade vi damm.
Det går inte att beskriva hur det var.
Luften var ständigt full av smuts.
Ibland hade vi tygtrasor över näsa och mun-
- så att vi inte skulle andas in så mycket av det.
När vi dukade satte vi alltid tallrikar och glas upp och ner.
Lägg på ett kol nu! Skynda dig, Murph!
Tom - ladan kl. 16. Grundkurs i herbicidresistens.
- Uppfattat? - Ja, sir.
Inte vid matbordet, Murph.
Kan du laga den här, pappa?
- Vad har hänt med månlandaren? - Det var inte jag.
- Jag vet, det var ditt spöke. - Det puttar ner saker från bokhyllan.
Det finns inga spöken, dumhuvud.
Jag har slagit upp det - det heter poltergeist.
Det där är inte särskilt vetenskapligt.
- Vetenskap är att medge det vi inte vet. - Där fick du så du teg.
Var rädd om våra saker.
Coop...
Ska vi prata vetenskap, Murph?
Säg inte bara att du är rädd för spöken. Du måste gräva vidare.
Notera fakta, analysera, reda ut hur och varför.
Sedan Iägger du fram dina slutsatser. Okej?
- Ha det så bra i skolan. - Vänta lite.
Föräldramöte. Förälder - inte morförälder.
Ta det lugnt, turbo!
- Det där är ingen sandstorm. - Nelson bränner hela skörden.
- Mjöldagg? - Det är visst den sista okraskörden.
Någonsin.
Han borde ha odlat majs som alla andra.
Var trevlig mot miss Hanley. Hon är ogift.
Vad menar du med det?
Jorden ska återbefolkas. Dra ditt strå till stacken, unge man.
Sköt du ditt... gamle man.
Lägg i tvåan, Murph.
Trean.
- Lägg i växeln, dumskalle. - Håll käften, Tom!
- Vad har du gjort, Murph? - Det var inte hon. Vi fick punka.
- Murphys lag... - Håll käften!
- Ta fram reservhjulet. - Det är reservhjulet.
Ta fram reparationssatsen.
- Hur ska jag fixa punkan här ute? - Du får Iösa det.
Jag kommer inte alltid att finnas tillhands.
Vad är det, Murph?
Varför döpte du och mamma mig efter något dåligt?
Det gjorde vi inte.
Murphys lag?
Murphys lag betyder inte att något dåligt måste hända.
Det betyder att allt som kan hända kommer att hända.
Och det Iät bra i våra öron.
In med dig.
In i bilen, nu åker vi.
Men däcket, då?
Det är en indisk drönare. Solcellerna kan driva en hel bondgård.
Ta ratten, Tom.
Kör, kör!
Sikta rakt mot den.
Fortare, Tom. Jag tappar signalen. Sikta rakt mot den.
Fortsätt sikta.
Så där, ja.
Snyggt, Tom.
Pappa?
Jag har den nästan. Fortsätt!
- Pappa! - Tom!
Du sa ju att jag skulle fortsätta köra.
Nu har jag svaret på "om jag bad dig köra utför ett stup"-frågan.
- Vi har tappat den. - Nej, det har vi inte.
Vill du testa?
Hitåt.
Landa den vid strandkanten.
Snyggt.
Hur Iänge tror du att den har flugit?
Delhis markkontroll stängdes samtidigt som vår - för tio år sedan.
I tio år, alltså...?
- Varför flög den så Iågt? - Jag vet inte.
Solen kanske slog ut den, eller så letade den efter något.
- Vad då? - Ge mig en stor skruvmejsel.
Någon sorts signal, kanske? Jag vet inte.
Vad tänker du göra med den?
Jag tänker ge den en nyttig uppgift... som att köra en skördetröska.
Kan vi inte bara släppa iväg den?
Den har inte gjort något ont.
Den måste anpassa sig, Murph. Precis som vi.
- Hur funkar det här? Ska ni vara med? - Jag har lektion.
Den här... får sitta och vänta.
- Vad har du gjort? - Det får du veta där inne.
- Kommer jag att bli arg? - Inte på mig.
- Försök hålla dig lugn. - Ta det lugnt.
Jag har Iäget under kontroll.
- Lite sen, Coop. - Vi fick punka.
Sedan kanske ni tittade in i butiken med asiatiska stridsplan?
Det är faktiskt en spaningsdrönare.
Med fenomenala solceller. Den är indisk.
Slå dig ner.
Vi har fått Toms resultat.
Han kommer att bli en utmärkt bonde.
Ja, han har en fallenhet för det. College, då?
Universitetet antar bara ett fåtal. De har inte resurser att...
Jag betalar fortfarande skatt.
Vart går pengarna? Det finns ingen militär.
Inte till universitetet i alla fall.
Du måste vara realistisk, Coop.
Utesluter du college för min son nu?
- Han är femton år. - Toms poäng räcker inte.
Vad har du för midjemått? 32 tum? Och benlängd? 33?
Var vill du komma?
Din röv mäts med två tal, men ett räcker för att avgöra min sons framtid?
Sluta nu. Du är en beläst man, Coop.
- Och utbildad pilot. - Och ingenjör.
Just nu finns inget behov av ingenjörer.
Det var inte tv-apparater och flygplan som tog slut - det var maten.
Världen behöver bönder. Bra bönder, som du.
- Och Tom. - Obildade bönder.
Vi är en arbetargeneration, Coop. Det håller på att bli bättre.
- Dina barnbarn kanske kan bli ingen... - Är vi klara här?
Nej.
Miss Hanley vill prata om Murph.
Murph är en fin och smart tjej. Men hon har haft problem på sistone.
Hon tog med den här för att visa kapitlet om månlandningarna.
Det är min gamla Iärobok. Hon älskar bilderna.
Det är en gammal Iärobok. Den har ersatts med en rättad utgåva...
...som klargör att Apolloprojektet iscensattes för att ruinera Sovjet.
Tror ni inte att vi åkte till månen?
Det var ett genialt propagandaknep.
Sovjet lurades att pumpa in resurser-
- i rymdraketer och andra värdelösa maskiner.
"Värdelösa maskiner."
Om vi inte vill att 1900-talets excesser och slöseri ska upprepas-
- måste vi Iära våra barn om vår planet - inte om hur man Iämnar den.
En av de där värdelösa maskinerna man tillverkade kallades magnetkamera.
Om sådana hade funnits kvar hade Iäkarna hittat cystan i min frus hjärna-
-innan hon dog istället för efteråt.
Då hade det varit hon som fick höra det här och inte jag-
- vilket hade varit bra, för hon var alltid... den lugna av oss.
Jag beklagar sorgen, mr Cooper.
Men Murph har hamnat i slagsmål med sina klasskamrater-
-om det här Apollo-tramset.
Därför ville vi fråga er hur ni tänker ta itu med det här hemma.
Det är match imorgon kväll.
Hon har en baseboll-period.
Hennes favoritlag spelar. Det kommer att finnas godis och Iäsk...
Jag tänker nog gå på den med henne.
Hur gick det?
- Du är avstängd. - Va?!
- Cooper här. - Dina skördetröskor Iöper amok.
Återställ styrenheterna.
Det har jag redan gjort. Kom och titta.
De körde bort från åkrarna en efter en och kom hit.
Det är något som stör kompassen.
Magnetism eller något sådant.
Det är inga särskilda böcker.
Jag har grävt vidare, som du föreslog.
- Jag har räknat mellanrummen. - Varför det?
Spöket kanske försöker kommunicera.
- Jag testar morsekod. - Morse?
- Ja, punkter och streck... - Jag vet vad morsekod är.
Men jag tror inte att din bokhylla försöker säga dig något.
Jag har ställt om varje kompass och GPS för att kompensera för avvikelsen.
- Som beror på...? - Jag vet inte.
Om huset var byggt på magnetisk malm-
- skulle det här ha hänt första gången vi startade traktorn.
Jag hörde att mötet på skolan inte gick så bra.
Hörde du det?
Det är som om vi har glömt vilka vi är, Donald.
Upptäckare, pionjärer - inte arbetare.
När jag var liten kändes det som om det uppfanns något nytt varje dag.
Nya manicker och påhitt... Varje dag kändes som julafton.
Men sex miljarder människor - föreställ dig det...
...och varenda en av dem ville ha allt.
Den här världen är inte så tokig ändå.
Och det kommer att gå bra för Tom.
Det är du som inte hör hemma här - född 40 år för sent eller 40 år för tidigt.
Min dotter visste det, Gud välsigne henne.
Och dina barn vet det. Särskilt Murph.
Förut tittade vi upp i skyn och undrade över vår plats bland stjärnorna.
Nu tittar vi bara ner... och oroar oss över vår plats i smutsen.
Du var bra på något, Cooper.
Men du fick aldrig chansen att göra något av det.
Jag beklagar det.
Man förväntade sig inte att jorden som gav en mat-
-skulle vända sig mot en och förgöra en.
I april... 15 april, tror jag att det var...
Det var vid halv två som det där drog in från dalen.
På min tid hade vi riktiga spelare. Vad är det här för klåpare?
På min tid slogs folk om mat istället för att spela baseboll.
Det är orimligt att äta popcorn på match. Jag vill ha varmkorv.
Skolan säger att du kommer att gå i mina fotspår. Det är jättebra.
- Tycker du att det är jättebra? - Du avskyr ju jordbruk, pappa.
- Det har morfar sagt. - Jaså, det har han?
Det enda som är viktigt är vad du tycker om det.
Jag gillar det du gör. Jag gillar vår gård.
Det kommer att gå jättebra för dig.
Nu drar vi.
Det är ingen liten en.
På med skydden.
- Tom? Murph? Är de på? - Ja.
Murph, Tom - har ni stängt era fönster?
Murph!
Spöket.
Ta din kudde. Du får sova i Toms rum.
Det är inte ett spöke.
Det är gravitationen.
Jag skjutsar Tom och åker sedan in till stan.
Kan du städa upp det där när du har bett färdigt?
Det är inte morse. Det är binära tal.
Bred betyder etta, smal betyder nolla.
Koordinater.
Nej.
Här...
33.
Där är det.
- Jag kan inte missa det här! - Morfar är tillbaka om några timmar.
Men du vet ju inte vad du kommer att hitta.
Just därför... får du inte följa med.
Murph?
Morfar kommer hem om ett tag. Säg att jag anropar honom på radion.
Herregud.
Vad håller du på med? Tycker du att det här är roligt?
Det är tack vare mig du är här.
Gör lite nytta, då.
Murph?
Vägen tar slut här.
Har du inte med dig bultsaxen?
Duktig tjej.
Undan från stängslet!
Skjut inte! Jag är obeväpnad. Min dotter sitter i bilen.
Var inte rädd.
Hur hittade du hit?
Var är min dotter?
Koordinaterna var utmärkta på kartan. Hur har du fått tag på dem?
Var är min dotter?!
Tvinga mig inte att sänka dig igen. Sätt dig ner!
Tror du att du fortfarande är marinsoldat?
Det finns ingen marinkår Iängre.
Avdankade soldater som du klipper mitt gräs.
Hur fick du tag på koordinaterna?
Men du ser inte ut som någon vidare gräsklippare.
Jag ska göra om dig till en överkvalificerad dammsugare.
Nej, det ska du inte.
TARS - undan.
Det är riskabelt att använda f.d. militär säkerhetsutrustning.
De är gamla och deras styrenheter är oberäkneliga.
Det var det enda staten kunde avvara.
- Vem är du? - Dr. Brand.
Jag kände en dr Brand förut. Han var professor.
- Varför skulle inte jag vara det? - Han var inte alls så där söt heller.
Jag förstår inte vad som pågår, dr Brand.
Jag vill ha min dotter hos mig. Ordna det, så berättar jag allt jag vet.
Samla gruppen och flickan i konferensrummet, tack.
Din dotter mår bra. Smart tjej.
Hon måste ha en klipsk mamma.
Ni vill uppenbarligen inte ha besök.
Så ni kan väl bara Iåta oss backa iväg och ge oss av härifrån?
- Det är inte så enkelt. - Det är det visst.
Jag vet inget om er. Jag vet inget om det här stället.
Jo, det gör du.
Pappa!
Hej, Cooper.
Professor Brand.
Hur hittade ni den här anläggningen?
Det var en ren slump. Vi snubblade på den när vi letade...
Det här är världens bäst bevarade hemlighet.
Ingen snubblar in här. Ingen snubblar ut.
Snälla, Cooper. Var samarbetsvillig.
Hör på.
Det är svårt att förklara.
Vi fick fram koordinaterna via en avvikelse.
Vad då för avvikelse?
Jag drar mig för att säga övernaturlig, men naturlig var den inte.
Precisera er närmare, mr Cooper, och gör det nu.
Det var gravitationen.
Vad då för gravitationsavvikelse? Var inträffade den?
Det gläder mig att du går igång på gravitationen, kompis...
...men du får inga svar förrän jag får vissa garantier.
Garantier?
Att vi kommer härifrån, och då menar jag inte i bakluckan på en bil.
- Vet du inte vilka vi är, Coop? - Nej, professorn, det gör jag inte.
Du känner min far - professor Brand.
Vi är NASA.
NASA?
Samma NASA du flög för.
Jag hörde att de stängde NASA-
- för att ni vägrade bomba svältande människor från stratosfären.
När de insåg att det inte var någon Iångsiktig Iösning att ta livet av folk...
- ...ville de ha oss tillbaka - i hemlighet. - Varför?
Opinionen tillät inte finansiering av rymdprojekt.
Inte när det knappt fanns mat för dagen.
Mjöldagg.
Vete för sju år sedan. Okra i år.
Nu är det bara majs kvar.
Och vi odlar mer än någonsin.
Men precis som potatisen på Irland och vetet under Dust Bowl-krisen...
...kommer majsen att dö.
Snart.
Vi Iöser det, professorn. Det har vi alltid gjort.
Den bergfasta tron att jorden är vår...
Inte bara vår, nej. Men den är vårt hem.
Jordens atmosfär består till 80 % av kväve.
Vi andas inte ens kväve. Men det gör mjöldagg.
Och ju mer den frodas, desto mindre syre blir det i luften.
De sista som svälter kommer att bli de första som kvävs.
Och din dotters generation...
...blir den sista på jorden.
Murph är lite trött. Får hon ta en tupplur på mitt kontor?
Ja. Tack.
Nu måste ni berätta om er plan för att rädda världen.
Det är inte meningen att vi ska rädda världen - vi ska Iämna den.
Ranger-sonder.
De sista delarna av vår enda farkost i omloppsbana - Endurance.
Vår sista rymdfärd.
Har ni skickat ut folk för att leta efter ett nytt hem?
Lasaros-projektet.
- Det Iåter muntert. - Lasaros uppväcktes från de döda.
Jo, men först var han tvungen att dö.
Det finns ingen beboelig planet i vårt solsystem-
- och närmaste stjärna är över tusen år bort - Iönlöst är ett milt uttryck.
- Vart skickar ni dem? - Cooper...
För att jag ska kunna berätta mer, måste du gå med på att flyga farkosten.
- Du är vår bästa pilot. - Jag har knappt Iämnat stratosfären.
Teamet här har aldrig Iämnat simulatorn.
Vi behöver en pilot - och det här är uppdraget du utbildades för.
Utan att veta om det?
För en timme sen visste ni inte ens att jag levde. Ni hade åkt ändå.
Vi hade inget val.
Men något skickade hit dig.
- De har valt ut dig. - Vilka är "de"?
- Hur Iänge skulle jag vara borta? - Svårt att säga. Flera år.
- Jag har barn, professorn. - Ut och rädda dem, då.
Vilka är "de"?
Vi började upptäcka gravitationsavvikelser för 50 år sedan.
Främst mindre avvikelser på våra instrument i övre atmosfären.
Jag tror faktiskt att du har råkat ut för en själv.
Ja, över The Straights.
Min krasch. Något aktiverade fly-by-wire-systemet.
Av alla dessa avvikelser är denna den mest betydelsefulla.
I närheten av Saturnus...
En störning i rumtiden.
- Är det där ett maskhål? - Det dök upp för 48 år sedan.
Och vart leder det?
Till en annan galax.
Maskhål förekommer inte naturligt.
- Någon har skapat det. - "De"?
Vilka de än är, så verkar de vilja hjälpa oss.
Maskhålet möjliggör resor till andra stjärnor.
Det dök upp precis när det behövdes.
De har gjort potentiellt beboeliga världar tillgängliga.
- Tolv stycken - enligt våra sonder. - Har ni skickat in sonder där?
Vi har skickat in människor. För tio år sedan.
Lasaros-projektet.
Tolv möjliga världar, tolv Ranger-sonder.
Ombord fanns de modigaste människorna som någonsin levt-
- ledda av den enastående dr Mann.
Varje landningskapsel kan upprätthålla liv i två år.
Men genom dvala kan de förlänga tiden-
- och göra observationer i över ett decennium.
Deras uppdrag var att utvärdera sin värld och om den visade potential-
- kunde de skicka ut en signal, gå i dvala och vänta på att bli räddade.
- Och om världen saknade potential? - Därav modet.
- Ni har inte resurser att rädda alla. - Nej.
Dataöverföringen genom maskhålet är rudimentär.
Binära ping på årlig basis ger oss vissa ledtrådar om världar med potential.
Ett solsystem verkar lovande.
Ett - det är lite av en chansning, va?
Ett solsystem med tre möjliga världar? Det är ingen chansning.
Säg att vi hittar ett hem...
- Sedan då? - Det är chansningen.
Det finns en plan A... och en plan B.
Såg du något ovanligt med uppskjutningskammaren?
Hela anläggningen är en centrifug.
Det är något slags farkost. En rymdstation?
Bäggedera. Plan A.
Hur ska ni få upp den?
De första gravitationsavvikelserna förändrade allt.
Plötsligt visste vi att det gick att kontrollera gravitationen.
Så jag började jobba på en teori och vi började bygga stationen.
Men ni har inte hittat Iösningen än.
Därför har vi en plan B.
Problemet är gravitationen. Hur får vi upp en livskraftig population?
Det här är ett sätt.
Plan B: en befolkningsbomb.
Över 5000 befruktade ägg. De väger knappt 900 kilo.
- Hur ska ni få dem att utvecklas? - Konstgjord livmoder för de första tio.
Efter det används surrogatmödraskap och tillväxten blir exponentiell.
Inom 30 år kan vi ha en koloni på hundratals människor.
Svårigheten med kolonisation är genetisk variation.
Det här Iöser den biten.
Men människorna här, då? Ska ni bara... överge dem?
Mina barn?
Det är därför plan A är mycket roligare.
- Hur Iångt har ni kommit? - Vi är nästan klara.
Ber ni mig att satsa allt...
...på ett "nästan"?
Jag ber dig att lita på mig.
Hitta ett nytt hem till oss.
När du kommer tillbaka...
...har jag Iöst gravitationsproblemet.
Det har du mitt ord på.
Stick härifrån!
- Murph... - Åk! Om du tänker åka, så åk!
Den här världen har väl aldrig räckt till för dig, Coop?
För att det känns som om det är mitt kall att resa ut dit?
För att det gläder mig?
- Nej, det betyder inte att det är fel. - Det kanske det visst gör.
Det rätta behöver inte vara rätt om det görs av fel anledning.
Orsaken - det är själva grunden.
Och grunden är stadig.
Vi bönder sitter här varje år när regnet uteblir och säger "nästa år".
Nästa år kommer inte att bli vår räddning och inte nästnästa heller.
Den här världen är oskattbar, men den har sagt åt oss att ge oss av Iänge nu.
Mänskligheten föddes på jorden, men den skulle aldrig dö här.
Det är ingen fara med Tom, men du måste bli sams med Murph.
Det ska jag.
Utan att lova saker du inte vet om du kan hålla.
Du måste prata med mig, Murph.
Vi måste reda ut det här innan jag åker.
Då vägrar jag så att du måste stanna.
Efter att ni kom sa mamma något till mig som jag inte förstod.
Hon sa: "Från och med nu..."
"...är det bara meningen att vi ska vara minnen för våra barn."
Nu tror jag att jag förstår vad hon menade.
Från det att man blir förälder blir man ett spöke i sina barns framtid.
Du sa ju att det inte finns några spöken.
Precis, Murph.
Titta på mig.
Jag kan inte vara ditt spöke just nu.
Jag måste finnas till.
De har valt ut mig.
Du såg ju att de valde ut mig. Det var du som ledde mig till dem.
Det är precis därför du inte får åka.
Jag har Iyckats tyda meddelandet.
- Ett ord. Vet du vad det är? - Murph.
"Stanna." Det står "stanna", pappa.
Du tror mig inte.
Titta på böckerna! Titta, det står "stanna".
Du Iyssnar inte! Det står "stanna"!
Jag kommer tillbaka.
När då?
En till dig, en till mig.
När jag är där uppe och befinner mig i hypersömn...
...eller färdas i Ijusets hastighet, eller närmar mig ett svart hål...
...kommer tiden att förändras för mig. Den kommer att gå Iångsammare.
När vi kommer tillbaka...
...ska vi jämföra.
Kommer tiden att gå olika snabbt för oss?
När jag kommer tillbaka kanske vi är lika gamla. Du och jag...!
Tänk dig!
Du har ingen aning om när du kommer tillbaka.
Ingen aning alls!
Måste vi skiljas åt så här? Sluta nu, Murph!
Måste vi skiljas åt så här?
Du, jag älskar dig. För evigt. Hör du det?
Jag älskar dig för evigt... och jag kommer tillbaka.
Jag kommer tillbaka.
- Hur gick det? - Bra. Bara bra.
Jag älskar dig, Tom.
- Var rädd om dig. - Ja.
Du tar väl hand om gården åt mig?
- Får jag Iåna din bil under tiden? - Du menar din bil?
Jag ser till att de kör tillbaka den.
Ta hand om mina barn, Donald!
Okej att starta huvudmotor. Tio sekunder kvar.
- Pappa! - Nio...
Åtta...
Sju... Sex...
Fem... Huvudmotor startas. Fyra...
Tre... Två...
Ett. Startraketer och...
Alla motorer okej. Påbörjar rollmanöver.
Förbered för förstastegsseparation.
Förstasteg.
Vi är uppe i mach 1.
Mår ni bra? Får jag många slavar till min robotkoloni?
De programmerade in en humorinställning så att han skulle passa in.
- Det ska få oss att slappna av. - En enorm sarkastisk robot...
Vilken toppenidé!
- Jag kan tända en lampa när jag skämtar. - Det vore nog bra.
Dessutom hittar ni tillbaka när jag har skjutit ut er ur luftslussen.
- Vad har du för humorinställning, TARS? - 100 %.
Kan vi sänka till 75, tack?
Andrastegsseparation.
Omkoppling till manuell kontroll.
Manuell kontroll.
Avaktivera värmeelement ett, två och tre.
- Tar över kontrollerna. - Lämnar över.
- ADF okej. - Kom.
Justera raketer. Bränslecell ett, två, tre.
- 100 %. - X-mites.
Det är tufft att Iämna allt. Mina barn - din pappa.
Vi kommer att tillbringa mycket tid tillsammans.
- Vi borde Iära oss prata. - Och när man bör Iåta bli.
- Jag är bara ärlig. - Så ärlig behöver du nog inte vara.
- Vad har du för ärlighetsvärde, TARS? - 90 %.
Fullständig ärlighet är inte alltid det mest finkänsliga-
- eller det mest ofarliga sättet att kommunicera med känslostyrda varelser.
Då säger vi 90 %, dr Brand.
Vi närmar oss Endurance. Tolv minuter kvar.
Tar över kontrollerna.
500 meter till modulingången.
Varsågod, Doyle.
Lugnt och försiktigt, Doyle.
- Det känns bra. - För oss hem.
- Dockning. - Dockning klar.
- Snyggt. - På med hjälmarna.
Dörren har ingen ström. Det var inget.
- Ta över kontrollerna, Cooper. - Tar över.
Kontakt med ringmodul etablerad.
Uppstart.
- Är vi klara för rotation? -Ett ögonblick.
- Hej, CASE. - Hej, TARS.
- Okej, vi är klara. - Då kör vi.
30 % av maxrotation.
1 G.
Hur har ni det med gravitationen där inne?
Tja...
- Romilly? Mår du bra? - Ja.
Ge mig en minut, bara.
Vi har åksjukemedicin i boendedelen eller i kryosängarna. Ett ögonblick.
Brand? Hämta mycket.
Amelia... Sköt om dig.
- Hälsa dr Mann. - Det ska jag göra, pappa.
Er bana ser bra ut.
Vi räknar med två år till Saturnus.
Mycket åksjukemedicin...
Se efter min familj, sir.
Vi väntarpå er när ni kommer tillbaka.
Lite äldre, lite klokare... men glada att se er.
Gå inte stilla in i natten
Ålderdomen ska glöda och ryta vid dagens ände
Rasa, rasa mot det döende Ijuset
Fastän de kloka mot slutet minns mörkrets rätt
Har deras ord inte blivit blixtar så de
Går inte stilla in i natten
Rasa, rasa mot det döende Ijuset
- Mår du bra? - Ja.
Tack.
Här. Tabletter.
Så ensamma.
- Vi har varandra. - Nej, jag menar dem.
Det är en perfekt planet. Vi hittar aldrig någon som den.
Nej, det är inte som att leta ny Iägenhet direkt.
Mänskligheten kommer att... driva vind för våg-
- i desperat jakt på en klippa att klamra sig fast vid.
Vi måste hitta den klippan.
Och våra tre alternativ är på gränsen till beboeliga.
Vi börjar med Laura Millers planet.
Laura startade vårt biologiprogram.
- Wolf Edmunds befinner sig här. - Berätta om honom.
Wolf är partikelfysiker.
Ingen av dem hade familj, va?
Nej, inga band. Pappa insisterade på det.
De vet hur små chanserna är att de får se en annan människa igen.
Hoppas att vi kan överraska tre.
- Och Mann? - Han är enastående. Den bästa av oss.
Han fick elva människor att följa med honom på historiens ensammaste resa.
Forskare, upptäckare...
Jag älskar det där... Det finns stora faror där ute.
Döden till och med, men...
...inte ondska.
Kan inte naturen vara ond?
Nej. Respektingivande, skrämmande - men inte ond.
Är det av ondska lejonet sliter gasellen i stycken?
Bara det vi har med oss, då.
Besättningen representerar mänsklighetens bästa sidor.
Till och med jag? - Vi var ju överens - 90 %.
- Var inte uppe för Iänge. - Jag kommer snart.
Kom ihåg, Coop - du spiller bokstavligen dina ord.
TARS? Vi går igenom kursen igen.
Åtta månader till Mars.
Sedan en omvänd slänggungemanöver. Fortfarande 14 månader till Saturnus.
Får jag fråga dig en sak?
- Dr. Brand och Edmunds... - Varför viskar du? De hör dig inte.
Står dr Brand och Edmunds varandra nära?
Jag vet inte.
Var det ett 90-procentigt eller 10-procentigt "vet inte"?
Jag har även en finkänslighetsinställning, Cooper.
Men inget pokeransikte, snillet.
Hej på er!
Pappa gör sig redo för den Iånga tuppluren.
Så ni ska få senaste nytt.
Jorden ser fantastisk ut härifrån.
Dammet syns inte.
Jag hoppas att ni mår bra.
Professor Brand har lovat mig att ge er det här meddelandet.
Kom ihåg att jag älskar er.
- Är det han? - Jag tror inte det, Murph.
Du måste vara Donald.
Hej, Murph.
Varför kör du min pappas bil?
Han ville att jag skulle köra hit den åt din bror.
Jag har ett meddelande från honom.
Hon är arg på honom för att han åkte.
Ni kan spela in meddelanden, så ser jag till att Cooper får dem.
Murph... är ett riktigt Ijushuvud.
Jag kanske ska uppmuntra det.
Hon gör redan sina Iärare till åtlöje.
Kanske borde hon göra detsamma med dig.
- Var är de nu? - På väg mot Mars.
Nästa gång ni hör något från Cooper närmar de sig Saturnus.
De vill att jag ska gå om växtpatologin. Det suger.
Menjag får börja Iäsa avanceratjordbruk ett år tidigare.
Jag måste sluta nu, pappa. Hoppas att du har det bra där uppe.
Jag är ledsen, Coop.
Jag bad Murph att säga hej, men hon är lika envis som sin far.
Jag försöker igen nästa gång.
Hur är det, Rom?
Det här tär på mig, Cooper. Det här...
Några millimeter aluminium och sedan ingenting...
...på miljontals mil som inte skulle ta livet av oss på några få sekunder.
Visste du att några av de främsta ensamseglarna inte kan simma?
De kan inte. Faller de överbord är det kört.
Vi är upptäcktsresande, Rom.
Det här är vår båt. Här.
- Är det här från Iänkstationen? - Den Iåg i bana runt maskhålet.
Det här är maskhålet och varje gång vi går varvet runt-
- får vi bilder från andra sidan av den främmande galaxen.
- Som ett periskop. - Precis.
Då har vi en rätt bra bild av vad vi kommer att hitta på andra sidan?
Navigationsmässigt.
Vi kommer att närma oss maskhålet om tre timmar.
Coop? Kan vi avbryta rotationen?
- Varför det? - För att vi är nära nog att se det.
Okej.
Tack.
- Där är det! Maskhålet! - Spotta inte, Rom.
Det är en sfär.
Det är klart. Trodde du att det bara skulle vara ett hål?
Nej, men alla illustrationer jag har sett...
Illustrationerna är tänkta att visa hur det fungerar.
Säg att du vill åka härifrån... och hit. Det är för Iångt, eller hur?
Ett maskhål böjer rummet så här, så att man kan ta en genväg...
...genom en högre dimension.
För att illustrera det har de gjort rummet tvådimensionellt-
- vilket gör maskhålet tvådimensionellt - en cirkel.
Vad är en tredimensionell cirkel?
- En sfär. - Precis. Ett sfäriskt hål.
Men vem har skapat det? Vem ska vi tacka?
Jag tackar ingen förrän vi kommer härifrån helskinnade.
Finns det något knep, Doyle?
Ingen vet.
De andra klarade det, eller hur?
Vissa av dem i alla fall.
Är ni redo att säga adjö till vårt solsystem?
Till vår galax.
Då kör vi.
Instrumenten fungerar inte här. Vi färdas genom högre dimensioner.
Det är rum bortom våra tre dimensioner. Allt vi kan göra är att observera.
Vad är det där?
Jag tror att det är de.
De förvränger rumtiden.
Nej!
Vad var det?
Det första handslaget.
Vi är...
Vi är framme.
De förlorade överföringarna har kommit in.
Länkstationen hade lagrat dem.
Åratal av grundläggande data. Inga direkta överraskningar.
Millers plats har fortsatt att signalera tummen upp, liksom dr Manns.
- Edmunds upphörde för tre år sedan. - Sändarfel?
Kanske. Han skickade tummen upp tills kontakten bröts.
Millers ser väl fortfarande bra ut? För vi närmar oss snabbt.
Men vi har ett problem.
Planeten ligger mycket närmare Gargantua än vi trodde.
- Gargantua? - Vi kallar det svarta hålet det.
Millers och Manns planeter ligger i bana runt det.
Och Millers är precis vid händelsehorisonten?
En landning skulle ta oss farligt nära. Gravitationen är oerhört stark.
Jag kan svänga runt neutronstjärnan för att sänka farten.
Det är inte det. Det är tiden.
Planetens gravitation kommer att sakta ner vår tid... avsevärt.
Hur illa?
Varje timme vi tillbringar på planeten kommer att motsvaras av...
...sju år på jorden.
- Herregud... - Relativitetsteorin, mina vänner.
Vi kan inte bara landa där utan att...
Vi har ett uppdrag, Cooper.
Ja, och plan A är att hitta en planet till människorna som lever på jorden nu.
Tänk inte bara på din familj. Du måste tänka större.
Jag tänker på min familj - och på miljontals andra familjer.
Plan A funkar inte om människorna på jorden är döda när vi är klara.
Nej, det gör den inte. Det är därför vi har en plan B.
Cooper har rätt.
Tid är en resurs - precis som syre. Landningen skulle bli kostsam.
Dr. Manns data ser lovande ut, men det tar flera månader att komma dit.
Edmunds är ännu Iängre bort.
Det lilla Miller har rapporterat verkar lovande - vatten, organiskt material...
Det hittar man inte varje dag.
Tänk bara på hur mycket resurser återresan skulle kräva.
Hur Iångt från Millers planet måste vi vara för att undvika tidsförskjutningen?
- En bit från tröskeln. - Här, precis utanför Millers planet.
Här är Gargantua. Här är Millers planet.
Istället för att styra in Endurance i bana runt planeten-
- vilket skulle spara bränsle, men kosta oss mycket tid-
- kan vi Iägga oss i en större bana runt Gargantua, parallellt med planeten-
-men utanför tidsförskjutningen.
Vi går ner med rangern och hämtar Miller och proverna.
Sedan analyserar vi. Snabbt in, snabbt ut.
Vi gör av med en del bränsle, men vi spar tid.
- Det skulle fungera. - Bra.
Vi har inte tid med trams och snack. Alltså stannar TARS här.
CASE följer med mig. En till kan stanna kvar.
Om det tar ett par år kan jag forska på gravitationen under tiden.
Observationer från maskhålet är guld värt.
TARS, räkna ut en bana runt Gargantua.
Spara bränsle - minimera raketimpulser, men gå inte för nära Millers planet.
- Uppfattat? - Jag skulle aldrig överge er... dr Brand.
- Redo, CASE? - Japp.
- Du är inte så pratsam, va? - TARS snackar så det räcker.
Koppla loss.
- Läser du av värdena, Romilly? - Det är helt otroligt.
Bokstavligen mörkrets hjärta.
Om vi kunde se den kollapsade stjärnan där inne...
Singulariteten. Då skulle gravitationsproblemet vara Iöst.
- Kan vi inte avläsa något alls? - Ingenting når ut.
Inte ens Ijus.
- Svaret finns där, men det syns inte. - Där är Millers planet.
Hej då, Ranger.
Det går väl fort för inträde. Ska vi sakta ner med raketer?
Nej. Jag tänker använda rangerns aerodynamik för att spara på bränsle.
- Luftbroms? - Vi vill väl komma ner snabbt?
Vi vill komma fram helskinnade.
- Håll i er. - Brand, Doyle - gör er redo.
- Sakta ner! - Håll händerna synliga.
Min enda krasch berodde på en inbromsning vid fel tillfälle.
- Lite försiktighet... - Kan ta livet av en, liksom vårdslöshet.
- Det går för fort! - Ingen fara.
- Ska jag stänga av rundgången? - Nej, jag vill känna luften.
Nu kör vi.
Det är bara vatten!
Livets källa.
1200 meter.
- Har vi radiosignalens position? - Ja.
- Kan du styra? - Jag måste sakta ner lite.
Jag tänker göra en spinn. Håll i er!
700.
På min signal, CASE.
500 meter.
Tänd raket!
- Mycket elegant. - Nej, men mycket... effektivt.
Vad väntar ni på? Kom igen! Skynda, skynda!
Sju år per timme. Utnyttja tiden väl!
Hitåt.
200 meter bort.
Gravitationen är tuff.
Har du svävat omkring i rymden för Iänge?
Gravitationen är 130 % av jordens.
Kom igen nu.
- Det finns inget här. - Det ska vara precis här.
Om signalen kommer härifrån...
Hennes sändare.
Vrakdelar.
Var är resten?
Mot bergen!
Det där är inte berg.
Det är vågor.
Fan, fan!
Den där rör sig bort från oss.
Vi behöver mätinstrumentet.
Brand, Doyle! Kom tillbaka - nu!
Vi åker inte utan hennes data!
Kom tillbaka nu!
Vi hinner inte!
Den andra vågen kommer!
Jag har den.
Kom tillbaka - nu!
Brand, kom tillbaka! Nu!
Åk, Cooper. Jag hinner inte.
- Åk! - CASE, hämta henne!
- Åk! - Upp med dig, Brand!
Kom igen!
- Jag hinner inte! - Jo, det gör du!
CASE har henne. Kom tillbaka, Doyle!
Kom igen!
Till luckan!
Kom igen!
Manuell styrning av inre lucka!
Vänta, Cooper!
Motorerna är vattenfyllda! Jag måste stänga av.
Jävlar.
Håll i er!
- Vad är det för fel, CASE? - Vatten i motorerna. De måste tömmas.
Fan!
- Jag sa ju åt dig att Iämna mig! - Och jag sa åt dig att komma tillbaka!
- En av oss tänkte på uppdraget! - Du tänkte på att få komma hem!
Jag försökte göra det rätta!
Säg det till Doyle.
- Hur Iång tid är det kvar, CASE? - 45-60 minuter.
Livets källa, va! Vad kommer det här att kosta oss, Brand?
Mycket. Decennier.
Vad har hänt med Miller?
Av vrakdelarna att döma tog vågorna henne strax efter kraschen.
Hur kan vrakdelarna finnas kvar efter alla år?
Det är tidsförskjutningen.
Enligt den här planetens tid landade hon för bara några timmar sedan.
Hon dog nog för några minuter sedan.
Datan Doyle fick var bara den initiala statusen som ekade oupphörligt.
Vi är inte förberedda för det här.
Ni är lika bra på överlevnad som ett gäng pojkscouter.
Vi har kommit Iängre än någon annan människa tack vare våra hjärnor.
Inte Iångt nog!
Nu är vi fast här tills det inte finns någon kvar att rädda.
Jag räknar varje minut, precis som du.
Finns det någon möjlighet...
Kan vi på något sätt hoppa ner i ett svart hål allihop?
Och få tillbaka åren? Skaka inte på huvudet åt mig.
Tiden är relativ.
Den kan sträckas ut och den kan tryckas ihop, men...
Den kan inte gå baklänges. Det går inte.
Det enda som kan röra sig över dimensionsgränserna är gravitationen.
Varelserna som ledde oss hit - de kommunicerar väl via gravitationen?
Kan de prata med oss från framtiden?
- Kanske det. - Om de kan det...
"De"...är femdimensionella varelser.
För dem kanske tiden bara är som vilken fysisk dimension som helst.
För dem... kanske det förflutna är en dal de kan klättra ner i-
- och framtiden ett berg de kan bestiga. Men för oss är det inte så!
Jag vet att jag klantade mig, Cooper. Jag är ledsen.
Men du kan relativitetsteorin.
Brand...
Min dotter var tio år gammal.
Jag hann inte Iära henne Einsteins teorier.
Kunde du inte ha sagt att du skulle rädda världen?
Nej.
När man blir förälder inser man en sak...
Man vill se till att ens barn känner sig trygga.
Alltså berättar man inte för en tioåring att jorden håller på att gå under.
Cooper?
- Hur Iång tid är det kvar? - Ett par minuter.
Det har vi inte. På med hjälmarna!
Brand - du är andrepilot. CASE - kör syre genom raketerna.
Vi ska kicka igång den.
- Fastspänd. - Sänker trycket.
Motorerna är igång!
- Hej, Rom. - Jag har väntat i åratal.
Hur många år?
- Det måste vara... - 23 år, 4 månader och 8 dagar.
Doyle...?
Jag trodde att jag var förberedd. Jag kunde ju teorin.
Verkligheten är annorlunda.
Miller, då?
Vi har ingenting att hämta här.
Varför sov du inte?
Jag sov till och från. Jag slutade tro att ni skulle komma tillbaka.
Men det kändes fel att sova bort mitt liv.
Jag har tagit reda på allt jag kunnat om det svarta hålet...
...men jag har inte Iyckats kontakta din far.
Vi kan ta emot, men inte sända ut.
- Lever han? - Ja.
- Verkligen? - Ja.
Vi har sparat alla meddelanden.
- Cooper. - Meddelandeintervall: 23 år.
Spela upp från början.
Hej, pappa.
Jag ville bara säga hej.
Jag gick ut med näst bäst betyg.
Miss Kurling gav mig C:n igen.
Det drog ner resultatet, men näst bäst är inte illa.
Morfar var med på min examen.
Jag har träffat en ny tjej, pappa.
Jag tror att hon är den rätta.
Hon heter Lois. Så här ser hon ut.
Murphy snodde morfars bil.
Hon krockade med den. Men det gick bra.
Hej, pappa.
Titta här!
Du har blivit farfar.
Han heter Jesse.
Jag ville döpa honom till Coop. Kanske nästa gång, säger Lois.
Donald fickju gammelmorfar-titeln, så det får räcka.
Herregud.
Säg "hej då, farfar".
Förlåt att jag inte har hört av mig.
Det är bara...
Det här med Jesse...
Morfar dog förra veckan.
Vi begravde honom på baksidan bredvid mamma och...
...Jesse.
Där hade vi begravt dig också om du hade... kommit tillbaka.
Murph kom på begravningen.
Vi träffas inte så mycket, men hon kom.
Jag vet att du inte Iyssnarpå det här.
De här meddelandena bara...
...flyter omkring där ute i mörkret.
Lois säger att...
...jag måste släppa taget om dig.
Så...
Då släpperjag väl taget.
Jag vet inte var du är, pappa.
Menjag hoppas att du har fått frid.
Hej då.
Hej, pappa.
- Hej, Murph. - Dinjävel.
Jag spelade inte in något medan du svarade förjag var så arg på dig.
Sedan när det blev tyst...
...fick jag leva med det beslutet och det har jag gjort.
Men idag är det min födelsedag.
Och det är en speciell födelsedag, för du sa till mig...
Du sa att när du kom tillbaka kanske vi skulle vara lika gamla.
Nu är jag lika gammal som du var när du åkte.
Så det skulle passa väldigt bra om du kom tillbaka nu.
Förlåt att jag stör. Jag har aldrig sett dig här inne förut.
Jag har aldrig varit här inne förut.
Jag pratar med Amelia hela tiden. Det hjälper.
- Det gläder mig att du har börjat. - Det har jag inte.
Det var bara en sak jag behövde få ur mig.
Jag vet att de är kvar där ute.
Det finns många tänkbara förklaringar till att de inte når oss.
Jag vet.
Jag vet inte vad som skrämmer mig mest...
Att de aldrig kommer tillbaka eller...
...att de gör det och får höra att vi har misslyckats.
Då ser vi till att Iyckas.
Tillbaka till den fjärde iterationen. Vi kör den genom några nya fält.
Med all respekt - vi har testat det hundratals gånger.
Det räcker om det fungerar en enda gång.
Varje bult de sätter dit kunde ha varit en kula.
Vi har gjort något bra för världen.
Oavsett om vi Iöser ekvationen innan jag kilar vidare.
- Var inte morbid. - Jag är inte rädd för döden.
Jag är en gammal fysiker.
Jag är rädd för tiden.
Tiden...
Du är rädd för tiden...
Vi har försökt Iösa ekvationen utan att ändra på grundantagandet om tid.
Det innebär att varje iteration bara kan bevisa sig själv.
Det är rekursivt. Det är nonsens.
Kallar du mitt livsverk nonsens, Murph?
Nej, men ni har försökt slutföra det med bakbundna armar.
Jag förstår inte varför.
Jag är gammal, Murph.
Kan vi prata om det här en annan gång?
Jag vill prata med min dotter.
När vi tar klivet ut i universum...
...måste vi ta till oss vad interstellära resor innebär.
Vi måste sträcka oss Iångt bortom vår egen livstid.
Vi ska inte se det ur individens perspektiv - utan ur släktets.
Gå inte stilla in i natten
TARS höll Endurances position.
Men resan tog flera år Iängre än vi hade räknat med.
Nu har vi inte bränsle nog att besöka båda planeterna.
Så vi måste välja.
Men hur? Båda verkar lovande.
Edmunds data är bättre, men dr Mann sänder fortfarande.
Vi har ingen anledning att tro att Edmunds data inte stämmer.
Hans planet har grundförutsättningarna för liv.
- Liksom dr Manns. - Cooper, det här är mitt område.
Och... jag tror verkligen att Edmunds planet har störst potential.
- Varför det? - På grund av Gargantua.
På Millers planet fanns kolväten och organiskt material.
Men inget liv - den var steril. Det kommer att vara likadant på Manns.
På grund av det svarta hålet?
Murphys lag - allt som kan hända kommer att hända.
Slumpen är evolutionens första byggsten.
Men vid ett svart hål kan inte tillräckligt mycket hända.
Det slukar asteroider och kometer som i annat fall skulle ha nått fram.
Vi måste Iängre bort.
En gång sa du att dr Mann...
...var den bästa av oss.
Han är enastående. Det är tack vare honom vi är här.
Och här är han.
På plats. Och han sänder oss ett väldigt tydligt budskap:
Att vi ska komma till hans planet.
Ja, men Edmunds data... är mer lovande.
- Vi bör rösta om saken. - Då är det en sak du bör veta.
Brand? Han har rätt att få veta.
Det hör inte hit.
- Vad då? - Hon är kär i Wolf Edmunds.
- Är det sant? - Ja.
Och därför vill jag följa mitt hjärta.
Vi kanske har ägnat oss för mycket åt teori.
- Du är forskare, Brand. - Lyssna då på mig...
...när jag säger att kärlek inte är något vi har hittat på.
Den är... konkret och stark.
Det måste betyda något.
Ja, kärlek har betydelse. Samhällsnytta, familjebildning...
Vi älskar människor som har dött. Var finns samhällsnyttan i det?
Kärlek kanske har en större betydelse, något vi inte kan förstå än.
Kanske är den ett spår...
...ett fenomen från en högre dimension som vårt medvetande inte kan uppfatta.
Jag dras över universum till någon jag inte har sett på tio år.
Någon som sannolikt är död.
Kärlek är det enda vi kan uppfatta...
...som når bortom tid och rum.
Vi kanske ska tro på det, även om vi inte kan förstå det än.
Okej, Cooper...
Ja. Minsta lilla chans att jag får träffa Wolf igen gör mig upprymd.
Det betyder inte att jag har fel.
I ärlighetens namn, Amelia...
...så kanske det gör det.
TARS - ta ut en kurs mot dr Manns planet.
Vi kommer att förlora en tredjedel igen. Men nästa år...
...ska jag jobba på Nelsons gård och då tar vi igen det.
Vad har hänt med Nelson?
Vill du ha lite mer sufflé, Murph?
Tack, men jag är mätt. Det var jättegott.
Ät upp nu, Coop.
- Vill du sova över? Ditt rum står orört. - Jag måste tillbaka.
- Min symaskin står där, men det... - Jag måste...
För många minnen.
Det kan vi råda bot på. Coop?
Dammet.
Lois, jag har en vän som... kan ta en titt på hans lungor.
- Jag är ledsen, Amelia. - Du var bara objektiv.
Såvida du inte straffar mig för fiaskot på Millers planet.
Nej, det var inget personligt beslut.
Om du har fel måste du fatta ett väldigt personligt beslut.
Din bränsleberäkning inbegriper en returresa.
Misslyckas vi på Manns planet måste vi besluta om vi ska återvända hem-
- eller ta oss till Edmunds enligt plan B.
Kolonisation kan rädda oss från att dö ut.
Du kanske måste välja mellan att få se dina barn igen-
-och mänsklighetens fortlevnad.
Du är väl lika objektiv då?
Han har frågat efter er sedan han vaknade. Vi har försökt nå er.
- Murph. - Jag är här nu, professorn.
Jag har svikit er alla.
Nej, ni har kommit Iångt. Vi är nära nu.
Jag ska slutföra ert verk.
Bra, bra.
Du fortsatte tro...
...i alla år.
Jag... bad dig att tro.
Jag ville att du skulle tro...
...att din pappa...
- ...skulle komma tillbaka. - Det gör jag.
Förlåt mig, Murph.
Du har inget att be om förlåtelse för.
Jag... har Ijugit, Murph.
Jag har Ijugit för dig.
Han behövde aldrig...
...komma tillbaka.
Det finns... inget sätt att rädda oss.
Men plan A, då? Allt det här, alla människor...
Och ekvationen...?
Visste pappa om det?
Övergav han mig?
Gå...
...inte...
...stilla...
Nej.
Nej!
Du får inte Iämna mig. Nej.
Dr. Brand, jag måste tyvärr berätta att er far dog idag. Han hade inte ont.
Han dog i stillhet.
Jag beklagar sorgen.
Visste ni, Brand?
Han berättade det, va?
Du visste.
Allt var bara en bluff.
Ni Iämnade oss här.
Att kvävas till döds.
Att svälta ihjäl.
Ismoln.
Så ja...
Må ni aldrig behöva erfara...
...exakt hur bra det kan kännas att se en annan människa.
Jag hade inte så mycket hopp till att börja med-
- och efter all väntan fanns det inget kvar.
Mina resurser var helt förbrukade.
Sista gången jag somnade satte jag inte ens ett uppvakningsdatum.
Ni har bokstavligen uppväckt mig från de döda.
Lasaros.
- Och de andra? - Jag är rädd att ni är den enda.
Än så Iänge, menar ni.
Som Iäget ser ut nu är chansen att rädda några fler mycket liten.
Dr. Mann?
Berätta om er värld.
Vår värld, får vi hoppas.
Vår värld är kall, karg...
...men onekligen vacker.
Dagarna består av 67 kalla timmar.
Nätterna består av 67 ännu kallare timmar.
Gravitationen är behagliga 80 % av jordens.
Här uppe där jag landade är vattnet basiskt-
- och luften innehåller för mycket ammoniak.
Men nere på ytan - det finns en yta...
...skingras klorgasen.
Där finns kristalliniska kolväten och luft som går att andas.
Organiskt material. Kanske till och med liv.
Det är inte säkert att vi är först här.
Är de här avläsningarna från ytan?
Jag har släppt ner olika sonder genom åren.
- Hur mycket har ni utforskat? - Jag har gjort flera expeditioner.
Men syretillgången är ju begränsad, så KIPP har fått göra grovjobbet.
- Vad hände med honom? - Degeneration.
Han felidentifierade den första kolföreningen vi hittade.
Vi kämpade på ett tag, men till slut tog jag honom ur bruk-
- och använde hans nätaggregat till uppdraget.
Och jag som kände mig ensam innan dess...
Ska jag ta en titt på honom?
Nej, han behöver en mänsklig hand.
Dr. Brand - CASE sänder ett meddelande till er från kommunikationscentralen.
Jag kommer.
Dr. Brand, jag måste tyvärr berätta att er far dog idag. Han hade inte ont.
Han dog i stillhet.
Jag beklagar sorgen.
Är det där Murph? Hon... har blivit så stor.
Visste du, Brand?
Han berättade det, va?
Du visste.
Allt var bara en bluff.
Ni Iämnade oss här.
Att kvävas till döds.
Att svälta ihjäl.
Visste pappa också?
Pappa?
Jag vill bara veta...
...om du Iämnade mig att dö.
Jag måste få veta det.
Cooper...
Min pappa vigde sitt liv åt plan A.
Jag vet inte vad hon pratar om.
Det gör jag.
Hade han inget hopp om att kunna rädda människorna på jorden?
Nej.
Men han har ju försökt Iösa gravitationsekvationen i 40 år.
Din pappa Iöste ekvationen redan innan jag åkte, Amelia.
Varför använde han den inte, då?
Den kunde inte förena relativitetsteorin med kvantmekaniken. Det krävs mer.
Mer vad då?
Mer data. Observationer från ett svart hål.
Naken singularitet går emot naturlagarna.
Är det sant, Romilly?
Om det svarta hålet är ett ostron är singulariteten pärlan inuti.
Gravitationen är så stark att allt innanför horisonten döljs i mörker.
Det är därför det kallas svart hål.
Men om vi ser bortom händelsehorisonten...
Det kan vi inte, Coop.
Vissa saker ska man inte ta reda på.
Din far var tvungen att komma på ett annat sätt att rädda mänskligheten.
Plan B - en koloni.
Varför berättade han inte? Varför bygga en massa rymdstationer...
Han visste hur svårt det skulle bli att få folk att rädda släktet-
- istället för sig själva. Eller sina barn.
- Skitsnack. - Du åkte hit för att rädda dem.
Det hindret har inte evolutionen kommit runt än.
Vi kan hysa djupa osjälviska känslor för dem vi känner-
- men empatin sträcker sig sällan Iängre än så.
Men Iögnen...
Den ohyggliga Iögnen...?
Den är oförlåtlig. Och det visste han.
Han försakade sin egen mänsklighet för att rädda människosläktet.
- Han gjorde en enorm uppoffring. - Nej.
Den enorma uppoffringen görs av alla människor som kommer att dö!
För att han var så jävla arrogant och dömde ut dem som ett hopplöst fall.
Jag är ledsen, Cooper... men de är ett hopplöst fall.
Nej, nej.
Vi är framtiden.
Kan jag göra något, Cooper?
Låt mig åka hem.
Är du helt säker?
Hans Iösning stämmer. Han har haft den i åratal.
- Är den värdelös? - Den är bara halva svaret.
Okej. Hur hittar man den andra halvan?
Där ute? Med hjälp av ett svart hål.
Men om vi är fast här på jorden?
Jag vet inte om det går.
De bara packar ihop och ger sig av.
- Vad tror de att de ska hitta? - En chans att överleva.
Fan också.
Har inte folk rätt att få veta?
Panik gör inte saken bättre. Det är bara att jobba vidare.
Var det inte det professor Brand lurade oss att göra?
Brand hade gett upp. Jag försöker fortfarande Iösa det.
Har du någon idé?
Jag har en känsla.
Jag berättadeju om mitt spöke.
Pappa trodde att jag kallade det spöke för att jag var rädd för det.
Men det var jag inte.
Jag kallade det spöke för att det kändes...
Det kändes som en människa.
Det ville säga mig något.
Om det existerar ett svar på jorden finns det där... i det rummet.
Jag måste hitta det.
Tiden rinner ut.
Extra luftrenare, då?
Lämna kvar dem, CASE. Jag kommer mest att sova ändå.
Jag har ett förslag angående din tillbakaresa.
Gör ett sista försök med det svarta hålet.
Jag ska hem, Rom.
Jag vet. Du förlorar ingen tid på det här.
- Människorna på jorden har en chans. - Berätta.
Gargantua är ett äldre roterande svart hål.
Vi kallar det mild singularitet. Den är knappast mild.
Men tidvattenkrafterna är så snabba att något som passerar horisonten fort-
-kan klara sig - Iåt säga en sond.
- Vad händer sedan? - Allt innanför horisonten är en gåta.
Vad är det som säger att sonden inte skulle kunna skymta singulariteten-
-och sända ut kvantdatan?
Om hans utrustning kan sända ut alla slags energipulser.
Exakt när blev den här sonden en han?
TARS är den givna kandidaten.
Han vet redan vad han ska leta efter.
Jag behöver KIPP:s optiska sändare, Cooper.
Skulle du göra det för oss?
Håll tillbaka tårarna - en robots uppgift är att Iyda order.
- Din humorlampa är trasig. - Jag skojar inte.
TARS måste avlägsna och anpassa några av KIPP:s delar.
Jag vill inte störa hans arkivfunktioner.
Jag håller uppsikt.
Vi måste hitta tre säkra platser - en för Brands labb, två för boende.
Vi vill inte behöva flytta modulerna.
Jag tror inte att vädret håller i sig. Det är bäst att avvakta.
CASE är på väg ner med destillationsutrustningen.
Jag skulle vilja ha platserna klara före mörkrets inbrott.
Stormbyarna brukar dra förbi ganska fort.
- Har du en Iångdistanssändare? - Ja.
Jetmotorer klara? Följ med mig.
TARS? Om 72 timmar, okej?
Uppfattat, Cooper.
Brand berättade varför du vill åka tillbaka.
Men det vore försumligt att inte ens påpeka-
- att vårt uppdrag verkligen skulle gagnas av en ingenjör.
Sakta ner lite, turbo. Säkerheten framför allt, CASE.
Säkerheten framför allt, Cooper.
Det är en ära att få vara med om det här.
Men så fort modulerna är på plats är jag färdig här.
Jag ska åka hem.
Du har band. Men även om man inte har familj-
- kan jag intyga att Iängtan efter att vara med andra människor är stark.
Den känslan är en viktig del...
...av att vara människa. Det ska man inte ta Iätt på.
- Hur Iänge har du haft hosta? - Ett tag.
Jag får leka här inne för mamma.
Jag rör inte dina grejer.
Ta det försiktigt.
Vet du varför vi inte kunde skicka robotar på de här uppdragen?
Robotar kan inte improvisera, för man kan inte programmera in dödsångest.
Vår överlevnadsinstinkt är vår största inspirationskälla.
Som du, till exempel.
Du är en far vars överlevnadsinstinkt även omfattar dina barn.
Vad är det sista man ser innan man dör, enligt forskningen?
Sina barn. Deras ansikten.
I dödsögonblicket kommer sinnet att kämpa extra hårt för att överleva.
För deras skull.
Ta ett djupt andetag.
Det är väl du som är Coop? Du kan väl sätta dig ner?
Det är illa. De kan inte bo kvar här.
- Okej? - Ja.
- Varför tar det så Iång tid, TARS? - Jag har problem med att starta upp.
Jag förstår inte.
Det är märkligt...
När jag Iämnade jorden...
...trodde jag att jag var beredd att dö.
Men sanningen är...
...att jag aldrig ens tänkte tanken att min planet inte var den rätta.
- Ingenting blev som det var tänkt. - Kom igen.
Ta ett djupt andetag.
Vad är det här?
- Vad håller du på med?! - Jag kan inte Iåta dig ta rymdfärjan.
Vi behöver den för att slutföra uppdraget-
- när de andra inser vad den här planeten inte är!
Vi kan inte överleva här. Jag är ledsen!
- De kan inte bo kvar här. - Ni måste ge er av. Omgående.
Jag ska vara väldigt tydlig. Du har ett ansvar...
- Herregud! - Hämta hennes grejer, Coop. Hon ska åka hem.
Pappa uppfostrade dig inte till en idiot!
Morfar uppfostrade mig. Och han ligger begravd med mamma och Jessie.
Har du fabricerat datan?
Ja.
Finns det ingen yta?
Nej.
Jag försökte göra min plikt-
- men redan samma dag jag kom hit visste jag att det var kört.
Jag stod emot frestelsen i många år-
- men jag visste att om jag bara tryckte på knappen-
-skulle jag bli räddad.
- Din jävla ynkrygg. - Ja.
Ja.
Om inte du tänker flytta - rädda då åtminstone din familj.
Ska vi bo under jorden med dig? Be till Gud att pappa räddar oss?
Pappa hade aldrig tänkt komma tillbaka. Allt hänger på mig.
Ska du rädda alla? Pappa klarade det inte.
Pappa försökte inte ens! Han bara övergav oss!
Han Iämnade oss att dö.
Ingen ska följa med dig.
Tänker du vänta tills nästa barn dör?
Försvinn härifrån. Och kom inte tillbaka.
Behåll mina grejer.
Sluta!
Nej. Nej!
Det är lika stor risk att du tar livet av dig själv!
Så bra odds har jag inte haft på åratal.
Döm mig inte, Cooper.
Du har inte prövats som jag. Det är det få som har.
Du gjorde ditt bästa.
Visst känner du den?
Överlevnadsinstinkten.
Det är den vi drivs av. Det är den som kommer att rädda oss.
För jag vill rädda oss alla. För din skull, Cooper.
Jag är ledsen. Jag kan inte se dig gå igenom det här.
Jag trodde att jag kunde det, men jag kan inte.
Jag är här. Jag finns här.
Lyssna på min röst, Cooper.
Jag är här.
Du är inte ensam.
Ser du dina barn?
Det är ingen fara.
De är hos dig.
Läste professor Brand den där dikten innan ni åkte?
Minns du?
Gå inte stilla in i natten
Ålderdomen ska glöda och ryta vid dagens ände
Rasa, rasa mot det döende Ijuset
- Brand! Hjälp! - Cooper?
CASE!
Inget syre. Ammoniak.
Vi kommer, Cooper! CASE!
- Jag har hans position. - Kom igen!
Håll ut, Cooper. Prata inte, spara på syret. Vi är snart framme.
Det är en säkerhetsspärr, sir. Det krävs en människa för åtkomst.
Varsågod, sir.
Försök att inte andas. Vi kommer!
Kom igen! Fortare, CASE!
Håll ut.
Jag ser honom! Skeva höger, CASE!
Cooper! Här är jag!
Jag begriper inte den här datan.
- Jag är ledsen. - Va?
Mann Ijög.
Fort, fort...
- Romilly... - Romilly!
Hör du mig, Romilly?
Undan, professorn! Undan!
- Romilly... - Hör du mig, Romilly?
Håll utkik! Lois!
- Vad hände med försiktigheten? - Säkerheten framför allt.
Romilly, hör du mig? Det är Brand.
- Romilly? - Det har skett en explosion.
I dr Manns Iäger.
TARS! Klockan tio!
Säg till när TARS är ombord.
Romilly överlevde inte.
- Jag kunde inte rädda honom. - TARS är ombord.
- Jag tar över. Rangerns position? - Han är på väg i bana.
Tar han över rymdfärjan är det ute med oss.
- Skulle han strandsätta oss? - Det är det han försöker göra.
Vi ses där nere. Vänta vid bilen.
Ge mig väskan. Sätt er i baksätet!
Dr. Mann, var snäll och svara!
Han kan inte Endurances dockningsrutin.
- Det gör autopiloten. - TARS har kopplat ur den.
- Snyggt. Vad har du för tillitsvärde? - Uppenbarligen Iägre än era.
Försök inte docka. Jag upprepar, försök inte docka. Sva...
Autodockning nekad.
- Ignorera. - Behörighet saknas.
Ignorera!
Behörighet saknas.
Försök inte docka. Jag upprepar, försök inte docka. Sva...
Vi närmar oss Iångsamt Endurance.
Ofullständig dockning. Lucka spärrad.
- Har han dockat? - Ofullständigt.
Dr. Mann...
Luckspärr frånkopplad.
Öppna inte - jag upprepar - öppna inte luckan.
Om du öppnar luckan sänks trycket i luftslussen.
- Tänk om han sabbar luftslussen? - Det är illa.
Backa. Styrraketer, full fart!
Koppla in mig på systemet ombord och sänd ut i högtalarna.
...den inre luckan. Jag upprepar, öppna inte luckan.
- Jag upprepar... - Brand?
Jag vet inte vad han har sagt till dig, men jag tar över Endurance.
Sedan kan vi prata om uppdraget.
Lyssna på mig, dr Mann.
Det här handlar inte om mitt liv... eller om Coopers.
Det handlar om hela mänskligheten. Det kommer ett ögonblick...
Det är inte så...
Herregud...
- Slösa inte bränsle på att jaga... - Analysera Endurances rotation.
- Vad gör du, Cooper? - Dockar.
Endurances rotation är 67... 68 rpm.
Förbered rotationssynkning med styrraketer.
- Det är omöjligt. - Nej. Det är nödvändigt.
Endurance har nått stratosfären.
Hon har ingen värmesköld.
- Redo, CASE? - Redo.
Cooper! Det är inte Iäge för försiktighet.
Om jag slocknar tar du över spakarna, CASE.
TARS, aktivera dockningssystemet.
- Endurance börjar hettas upp. - Sex meter kvar.
Tre grader styrbord.
Tre meter kvar.
Cooper, vi är... i position.
Påbörja rotation!
Kom igen, TARS!
- Dockning klar, Cooper. - Saktar ner.
Försiktigt.
Försiktigt...
Styrraketer!
Starta huvudmotorer.
Styr ut ur bana. Kom igen nu!
Stänger av huvudmotorerna!
Okej, vi har kommit ur banan.
Och nu är det dags för nästa trick!
Hoppas att det är bra. Vi närmar oss Gargantuas sug.
- Fan. CASE, ta spakarna. - Uppfattat.
Cooper, vi glider mot Gargantua.
- Ska jag använda huvudmotorerna? -Nej.
Vi måste Iåta henne glida så Iångt det går.
- Status? - Jag har goda och dåliga nyheter.
Den har jag hört förut, TARS. Fram med det.
Reservgeneratorn gick igång. De klarade sig.
Bra.
Navigationssystemet är totalförstört.
Vi har inte resurser för att klara oss till jorden-
-men vi kan ta oss till Edmunds planet.
- Bränsle, då? - Inte nog. Men jag har en plan.
Vi Iåter Gargantua dra oss nära händelsehorisonten.
Därifrån gör vi en slänggungemanöver mot Edmunds planet.
- Manuellt? - Det är ju därför jag är här.
Jag tar oss precis innanför den kritiska banan.
- Men tidsförskjutningen, då? -Vi har inte tid med relativitetsteorin.
Jag är ledsen, Cooper.
När vi har fått upp hastigheten vid Gargantua-
- använder vi Lander 1 och Ranger 2 som hjälpraketer-
- för att skjuta ut oss ur det svarta hålets gravitation.
Landerns kopplingar är förstörda så vi måste styra manuellt.
När Lander 1 är klar kopplar TARS loss den...
...och sugs rakt in i det svarta hålet.
- Varför måste TARS kopplas loss? - Vi måste minska vikten.
Newtons tredje lag.
Det enda sättet att ta sig någonstans är att Iämna kvar något.
Du kan inte be TARS om det här.
Han är en robot så man behöver inte be honom om något.
- Cooper, ditt svin. - Nu hör jag dig lite dåligt.
Det är vår enda chans att rädda människorna på jorden, dr Brand.
Om jag Iyckas överföra kvantdatan kanske de kan klara sig.
Vi får hoppas att det finns någon kvar att rädda.
Maxhastighet uppnådd.
Förbered tändning av raketer.
- Redo? - Redo.
Huvudmotorerna startas om tre... två... ett. Nu.
Lander 1, motorer - på min signal.
Tre... två... ett. Nu.
Ranger 2, motorer - på min signal.
Tre... två... ett. Nu.
Den här lilla manövern kommer att kosta oss 51 år.
Du Iåter rätt pigg för att vara 120!
Lander 1 - förbered bortkoppling. På min signal.
Tre... två...
- ...ett. Nu. - Kopplar loss!
- Hej då, TARS. - Hej då, dr Brand.
- Vi ses på andra sidan, Coop. - Ses där!
Okej, CASE...
- Snygg vårdslös flygning! - Jag har Iärt av den bäste.
- Ranger 2, förbered bortkoppling. - Va?
Nej! Vad håller du på med, Cooper?
Newtons tredje lag. Man måste Iämna kvar något.
Du sa att vi hade resurser för oss båda.
Vi var överens, Amelia - 90 %.
Gör det inte.
Kopplar loss.
Jag går ner med nosen först.
Jag närmar mig händelsehorisonten.
Babord snuddar... och är på väg igenom.
Jag närmar mig... mörkret.
Jag ser händelse...
Allt är svart.
Hör du mig, TARS? Det är bara svart.
TARS? Hör du mig? Kom.
Skärmarna... Det är störningar.
Jag tappar kontrollen över spakarna. Jag ser blixtar av Ijus och mörker.
Turbulensen i gravitationen... ökar.
Datorerna går ner.
Jag tappar kontrollen över spakarna.
Murph? Kom igen!
Evakuera.
Murph?
Murph! Murph!
Nej, nej, nej!
Murph! Nej!
Om du tänker åka, så åk.
Åk inte, din idiot. Åk inte!
Morse, morse...
Punkt. Punkt.
S.
T.
A. Streck!
Streck! Streck!
Murph!
Vi har inte tid med det här, Murph!
N...
"Stanna!"
Kom igen, Murph!
Vad står det, Murph?
Vad står det?
"Stanna..."
Säg det till honom, Murph. Få honom att stanna kvar.
Få honom att stanna kvar, Murph.
Få honom att stanna kvar.
Låt mig inte åka, Murph!
Låt mig inte åka!
Nej! Nej!
Det var du.
Du var mitt spöke.
Cooper. Cooper, kom.
- TARS? - Uppfattat.
Du klarade dig.
Någonstans i deras femte dimension. De räddade oss.
Jaha? Vilka fan är "de"? Och varför vill de hjälpa oss?
De har skapat det här tredimensionella rummet-
- i sin femdimensionella verklighet för att du ska förstå det.
- Det funkar inte. - Jo, det gör det.
Du har förstått att tiden framställs som en fysisk dimension här.
Du har insett att det finns en kraft som kan färdas genom rumtiden.
Gravitationen... För att skicka ett meddelande.
Svarja.
Gravitationen...
...verkar i alla dimensioner - däribland tiden.
Uppenbarligen.
Har du kvantdatan?
Uppfattat. Jag har den.
Jag sänderpå alla våglängder, men inget når ut.
Jag kan Iösa det här.
- Men så komplex data... till ett barn? -Inte vilket barn som helst.
Vad mer? Kom igen, pappa...
Elden är släckt! Kom igen!
Det kommer att dröja många år innan hon förstår betydelsen.
Jag inser det, TARS.
Men vi måste Iösa det här, annars dör människorna på jorden. Tänk!
Cooper... De har inte fört oss hit för att vi ska förändra det förflutna.
Säg det där igen.
De har inte fört oss hit för att vi ska förändra det förflutna.
De har inte fört oss hit överhuvudtaget.
Vi förde oss själva hit.
TARS, ge mig NASA:s koordinater i binära tal.
I binära tal, uppfattat. Överför data.
"Det är inget spöke."
"Det är gravitationen."
Har du inte fattat än, TARS?
Jag har fört mig själv hit!
Vi är här för att kommunicera med den tredimensionella världen.
Vi är bryggan!
Jag trodde att de hade valt ut mig.
- Men det var henne de valde ut. - Till vad då?
Att rädda världen.
Allt det här är en flickas rum - i varje ögonblick. Det är oändligt komplext.
Deras dimensioner är oändliga, men de har inga begränsningar.
De kan inte hitta en specifik plats i tiden. De kan inte kommunicera.
Det är därför jag är här. Jag ska komma på ett sätt att berätta för Murph.
- Hur då, Cooper? -Kärlek, TARS, kärlek.
Precis som Brand sa. Mitt band till Murph är mätbart - det är Iösningen!
- Vad är det vi ska göra? -Komma på ett sätt att meddela henne.
Klockan.
Klockan. Där har vi det.
Vi kodar in datan i sekundvisarens rörelser.
Överför datan till morsekod och skicka den till mig.
Överför till morsekod. Tänk om hon inte hämtar den?
Det kommer hon att göra.
Jag ser hans bil, Murph!
Han kommer!
Okej, jag kommer ner.
Hur vet du det?
Jag gav den till henne.
Uppfattat. Punkt-punkt-streck-punkt.
Punkt-punkt...
...streck-punkt.
Han kom tillbaka!
Det var han hela tiden! Jag förstod inte.
Pappa kommer att rädda oss.
Heureka!
Det är tradition.
Heureka!
Fungerade det?
Jag tror det.
Hur vet du det?
Varelserna från högre dimensioner stänger tesserakten.
Har du inte fattat än, TARS?
De är inga "varelser".
De är vi.
Det jag gör för Murph gör de för mig - för oss alla.
Människan kan inte bygga sådant här.
Nej, inte än. Men en dag.
Inte du och jag. Men människor.
En civilisation som har utvecklats bortom våra fyra dimensioner.
Vad händer nu?
Mr. Cooper?
Ta det lugnt och försiktigt, mr Cooper.
Ni är ingen ungdom Iängre. Ni är faktiskt 124 år gammal.
Ta det lugnt, sir.
Ni hade exceptionell tur.
När sonderna hittade er var syret nästan slut.
Var är jag någonstans?
På rymdstationen Cooper. För närvarande i bana runt Saturnus.
Rymdstationen Cooper.
Fint av er att uppkalla den efter mig.
Vad är det?
Den är inte uppkallad efter er, utan efter er dotter.
Men hon har alltid framhållit er betydelse.
Lever hon?
Hon kommer hit om ett par veckor.
Hon är för gammal för att byta station, men när hon hörde att ni hade hittats...
Det är ju Murphy Cooper vi pratar om.
Ja, det är det.
Vi skriver ut er om ett par dagar.
Ni måste vara spänd på vad som väntar.
Jag skrev faktiskt en uppsats om er på high school.
Jag vet allt om ert liv på jorden.
Det där, ja...
Följ med mig. Vi har ordnat det riktigt bra för er.
När jag lade fram förslaget för ms Cooper...
...tyckte hon till min förtjusning att det var perfekt.
TILL DEN TAPPRA BESÄTTNINGEN LASAROS/ENDURANCE
Luften var ständigt full av smuts.
Jag talade förstås inte med henne personligen.
När vi dukade vände vi alltid tallrikar och glas upp och ner.
Min far var bonde. Som alla andra på den tiden.
Det fanns inte tillräckligt med mat.
Ibland hade vi tygtrasor-
- över näsa och mun så att vi inte skulle andas in...
Det var spännande för det ingav hopp.
Det är ingen överdrift. Så illa var det.
Hon berättade hur mycket ni älskade lantbrukslivet.
- Jaså, det gjorde hon? - Ja.
Kom hit.
Hem Ijuva hem. Allt är återställt precis som det...
- Är det här...? - Just det.
Roboten vi hittade vid Saturnus när vi hittade er.
Nätaggregatet var förstört, men vi kan ordna ett nytt.
Ja, tack.
Inställningar. Allmänna inställningar.
Säkerhetsinställningar.
Ärlighet, ny inställning:
- 95 %. - Sparat. Fler anpassningar?
Humor:
- 75 %. - Sparat.
Automatisk självförstöring om tio... nio...
Vi säger 60 %.
60 % sparat.
- Knack, knack... - Ska du ha 55?
Såg det verkligen ut så här?
Det var inte så här rent.
Jag är inte så förtjust i att Iåtsas att vi är tillbaka där vi började.
Jag vill veta var vi är.
Vart vi är på väg.
- Mr. Cooper. Familjen är där inne. - Ja.
Alla är här och hälsar på. Hon har legat i dvala i nästan två år.
Du sa att jag gillar lantbrukslivet.
Det var jag, Murph.
Jag var ditt spöke.
Jag vet.
Folk trodde mig inte. De trodde att jag Iöste det själv.
Men...
...jag visste vem det var.
Ingen trodde mig.
Men jag visste att du skulle komma tillbaka.
Hur visste du det?
Min pappa lovade mig det.
Nu är jag här, Murph.
Jag är här.
Nej.
Ingen förälder ska behöva se sitt barn dö.
Jag har mina barn hos mig nu.
Åk du.
Vart då?
Till Brand.
Hon är där ute någonstans...
...och slår Iäger.
Ensam...
...i en främmande galax.
Just nu kanske hon förbereder sig för sin Iånga tupplur...
...under vår nya sol...
...i vårt nya hem.
Översättning: Anna Kyrö
[Swedish]