Det räcker inte att veta att världen har gått under.
Historien fortsätter.
Och snart börjar den.
Kaos drev oss bort från städerna.
Fruktan höll oss borta.
Långt efter att bomberna hade fallit-
- och sjukdomar och svält haft sin gång-
- lever de få av oss som återstår i fruktan och utan hopp.
Men det här är en ny plats...
...en ny tid som gått förlorad.
Snart kommer en tid när vi inte längre lever i hålor-
-som mullvadar och råttor.
Det här är Michael i radion.
Hur har ni det?
Jag ska ta det här bandet när jag sticker-
- och köra det. Tror ni att strömmen räcker medan jag är borta?
Klarar jag mig till Memphis utan att håret lossnar?
Förmodligen inte.
Allt är så underligt nu.
Pappa brukade kalla det: "Den nya depressionen, Michael."
Skam och depression ska gå över.
Nu ska vi se...
Jag har fått den officiella väderprognosen.
Soligt, torrt, varmt...
Ingen större överraskning.
Här är en: Gifthalten i Tennessee River fortsätter att minska.
Men den är fortfarande dödlig.
Håll er borta från vattnet, och lyd mitt råd:
Ät inte fisken.
Döden är ett välbekant ansikte.
Jag är utled på att se det.
Det hade varit min pappas födelsedag i morgon.
För att fira det har jag några nya låtar till er.
Jag fick dem av en kille som inte behöver dem mer.
Jag tror att han hette Jerry.
Hittade du nåt i dag?
Nej.
Men...
Blunda.
Som avslutning kommer vi till vår önskestund.
Medan ni njuter av Jerrys låtar ska jag dricka upp min bourbon.
Nej, ni får inte smaka. Jag har sparat den sen jag fyllde 21.
Och det, gott folk, kallas karaktär.
Områdesstation 97.
Vem är du?
Jag heter Pierre. Du behöver inte vara rädd.
- Rök inte, det är själviskt. - Varför det?
- Vill du ha en? - Nej, man dör av dem.
- Jag tror inte på cancer. - Det är inte cancern, det är stanken.
Lukten kommer att avslöja dig. Du måste vara försiktigare där uppe.
Se dig omkring.
Tror du att jag hittade allt det här på internet? Jag vet vad jag gör.
- Var det du eller din far? - Båda två.
Jag gillar kartorna. Fin samling.
En sorts påminnelse.
- Hur länge har du lyssnat på radion? - Länge.
Redan när det bara var din pappa.
Jag tog ut kulorna.
- Vad vill du? - Jag hörde en röst i radion.
Inte din, en annan röst.
Jag kunde knappt höra honom. Det är nån mer som sänder.
- Hjälp mig finna honom. - De andra stationerna är döda.
Även om du hörde rätt...
Varför tror du att det är bättre på andra sidan?
Minns du vad som hände när interneringslägren stängdes?
Folk flydde. De som överlevde gömde sig.
Och barnen? När såg du senast en femåring leka ute i solen?
- Det är farligt utomhus för barn. - Det är 15 år sen jag såg ett barn.
Föräldrarna är bra på att hålla dem gömda.
Hjälp oss. Vi kan inte leva så här för alltid.
Tråkigt med din vän.
Bränn dem.
Hur blir det?
- Vad gör du? - Vattennivån var för låg.
Vi har bara 30 liter vatten kvar. Ska du hugga huvudet av mig också?
Kom hit.
- Vad i helvete gör du? - Häller ut vatten.
- Ställ dig upp. - Geväret är inte laddat.
Jag har räknat antalet gånger du har skjutit.
Senast var den 11 november. Patronerna är slut.
Gå in.
- Ni har gjort det fint. - Sätt dig.
- Vad gjorde du utanför vårt hus? - Ert hus? Knappast.
- Var har du fått vattnet ifrån? - En brunn.
En fråga i sänder. Nu är det min tur. Det är väl så ni gör?
Alla får ställa en fråga tills alla har fått säga sitt.
- Vill ni veta hur jag visste det? - Är det din fråga?
- Hur visste du det? - Du miste din man för ett halvår sen.
Och du har inte slutat leta efter din son och din man.
Du letar efter dem varje dag, men inte för långt från huset.
Försvinn.
Det här är mitt hus, mina böcker, min fåtölj.
Jag tog bilden där i Nova Scotia 1983 på en fotosafari.
Vikvalarna och knölvalarna var en syn! Hör du dem, Margaret?
Vem är du?
Dr Samuel Singleton.
Under den här källaren finns en källare till som jag byggde.
- Har ni gömt er för oss? - Anne Frank lyckades.
Hur kan det vara ditt hus? Det var övergivet.
Döm om min förvåning när jag kom hem. Det var inte Guldlock, precis.
Cristo! Jag sa ju att vi skulle träffas på andra sidan.
"Roligt att se dig, Sam."
"Sam? När går fyratåget?"
Jag tror att det går 60 minuter före fem.
"Mannen sa att det gick 60 minuter efter tre."
Du kommer utan tvekan att hinna med tåget.
"Svårflörtad publik."
- "Har du berättat om resan?" - Det kommer.
Ena dan är jag professor i historia-
- nästa gräver jag en brunn och hamstrar jod, fotogen och tandkräm.
- Är brunnen torr? - Snustorr.
Det är alltid torrt i augusti. Regnet kommer i september.
- Hur långt gången är du? - Nästan åtta månader.
Kommer det inte regn i dag, klarar vi oss inte till september.
Regndans!
Eller så tömmer vi molnen. Känner ni nån med en luftballong?
Jag vet ett ställe en bit härifrån.
Helt klätt med sten, tre öppningar. Spring-Fed Lake.
- Känner du till det? - Ja. Det är för långt dit för henne.
Jag klarar det.
Det är bäst att jag gräver ner det innan det börjar stinka.
Sarah...
Vet du vad det här är?
Det är det vakande ögat, Guds öga.
Det ansågs vara motsatsen till det onda ögat, avundens öga.
- Det är jättefint. - Margaret har skyddat dig väl.
Men nu är det dags för dig att gå vidare från det här huset.
Behåll den.
Den bringar tur.
Släck lamporna.
Snacka, apa.
Hon ville ha ljus.
- Och bränslet? - Jag fyllde på det.
- Det var inte dags för det. - Men hon sa...
Jag sa det inte.
Är det en bra dag, Dilcy?
Du är bra dum, Delinda.
Ni två behöver er medicin.
- Ljuset är tänt. - Jag ser det.
Det ska vara släckt.
Du får väl gå ut och pumpa upp mer bensin.
- Hittade Janus dig? - Ja.
- Stoppade du honom i säng? - Nej.
- Och min radiopojke? - Jag fick inte tag i honom.
- Varför inte det? - Han hade hjälp.
- Det hade du också. - Han hade mer hjälp.
Varför var det så viktigt att ta dem innan han gav sig av?
Så att han inte ruttnade bort.
Just det. Som dina ruttna frön.
Dina galna brorsdöttrar är här utanför.
- Ska de komma in eller stå kvar? - Stå kvar.
Men du kan stanna.
Det här är Michael i radion.
Det blir ingen resa till Memphis.
Maten och musiken tog visst slut efter nedfallet från bomb 1.
Jag beger mig österut i stället.
Tydligen är de här ensamma radiovågorna inte ensamma längre.
En man kom förbi och bad om hjälp.
Min första reaktion var att skjuta honom, men det är ju så det är.
Som sagt, jag drar österut.
Jag kanske kan komma närmare den nya signalen.
Jag kommer inte att sända på ett tag.
Men jag är tillbaka innan ni vet ordet av.
- Vad är det med dig? - Jag vill ha den där babyn.
- Vilken baby? - Hon är dum nog att bli gravid.
- Hon är dum nog att vistas utomhus. - Vem då?
Inte vet jag. Det är du som ska veta det.
Du ska ha örat mot marken. En gatpojke som vittjar fickor.
Jag vill ha min andel. Jag vill ha babyn.
- Var du tvungen att starta sirenen? - Fråga inte så dumt. Gå nu!
- Ta med dig allihop! - Har du tagit din medicin?
Försvinn. Leta upp kvinnan och ta med henne hit.
- Gå nu. Förstår du? - Ja.
Och ta honom med dig!
- Vad har jag sagt till dig? - Hon...
Det skiter jag i.
Sirenen lockar hit ännu fler korkade tiggare.
Fler munnar att mätta, mer skit att städa upp.
De sa att hon förknippades med smärtsamma minnen...
Knip käft, Dilcy!
Halt! Vem där?
Vi är blott trötta resanden som letar efter mat och törstar efter vatten.
Då har ni otur, för vi har ingenting!
Ljug inte för mig, Quincy.
Margaret?
- Vi har inte setts på evigheter! - Det här är min dotter Sarah.
Herre jävlar! Förlåt mig...
Du är gravid.
Vad roligt. Det har varit så trist här.
- Vad roligt att se dig! - Säljer du nåt hembränt?
Det jag inte ger bort dricker jag upp själv.
- Dr Samuel Singleton. - Samuel räcker.
- Är ni läkare? - En läkare för själen.
- Det säger vi inte till dem. - Jag smakar gärna på spriten.
- Spring-Fed Lake. - Det moderna Kappadokien.
- Hur länge har ni bott här? - Ett tag.
Var är din bror? Är Marcus här?
Nej, han är död. Han blev dödad för mindre än ett år sen.
Jag är ledsen. Hur gick det till?
Han blev skjuten av en satans krypskytt. De knivhögg honom också.
Sarah?
- Hur är det med henne? - Hennes man dog på samma sätt.
Jag avskyr det här, Samuel. Jag är så trött på att gömma mig.
Jag vet, det är vi alla.
- Saker och ting kommer att förändras. - Hur ska de kunna förändras?
Sarah...
Du ska föda ett barn. Sen kommer hela världen att förändras.
Jag är rädd. Jag vet inte vad jag ska göra.
Vad menar du med att världen kommer att förändras?
Vet du vad det där är? Ett blåflaskträd.
Onda andar förblindas av färgen och ljuset.
Sen är de fast i flaskorna.
Det är samma färg som flaskorna.
Vad säger du? Tror du att den hör hemma där?
Kom.
Trädet är inget skämt.
Om du hänger den där utan att verkligen mena det, förstör du allt.
Voilà!
Jag hittade kolvarna du ville ha.
Tack. Nu behöver jag bara en sensor och lite annat, sen går den att köra.
- Är det han? - Ja. Michael.
Jag vet vem du är. Jag heter Quincy. Vi har satt upp din radiohytt.
- Vi går dit om en stund. - Bra.
- Var är Len? - Han klarade sig inte.
- Är det han? - Ja.
- Vad tycker du? - Vågar jag fråga om det är jordat?
- Några volt skulle nog göra nytta. - Då kör vi i gång.
Det här blir bekvämare än bara några filtar på marken.
Tack, Pierre.
Pierre...
Det var tråkigt med Marcus.
Han pratade om dig.
Har du stött på fler interneringsläger?
Jag hittade två register till. Jag ska visa dig arkivet sen.
Hej.
Hur vet du hur du ska sätta ihop den?
Jag gjorde en skiss innan jag tog isär den.
Kan du ge mig kabelskalaren? Det är den med gult handtag.
- Den här? - Ja. Tack.
Min mor tycker att du är dum som försöker få kontakt med den andre.
Han är säkert 20 mil härifrån.
En gång i tiden var 20 mil inte särskilt långt.
Hon är bara rädd för förändringar.
Det är de flesta nuförtiden.
- Du är väldigt gravid... - Ja.
- Jag heter Sarah. - Michael.
- Du är Michael i radion. - Ja.
Förut förvarade vi alla prylar under presenningar.
Men fukten i grottorna förstörde en del av dem.
Tanken var Marcus idé.
Här är det.
Det är en lista över alla internerade från den nordöstra delen.
Status: Avliden
Ge mig det.
Helve...!
- Kan jag hjälpa till? - Jag vill inte mista ett finger.
- Ska jag hämta hjälp? - Din mor kan en del om motorer.
- Men hon gillar inte bilar. - Varför inte det?
Med bil kan man ta sig nånstans.
Jag har alltid velat köra bil.
Den kommer att gå på hembränt när jag är klar.
Det är ganska behändigt för mig.
Nej.
- Vi får ta en provtur nån dag. - Gärna det.
Du borde vara försiktigare.
Han förstärker signalen mot 97. Han är antingen här eller här.
Han kan ha flyttat sändaren från nån av stationerna.
Vi lyckades.
Sch!
Jag vill höra från dig. Jag stänger av min sändare.
Jag börjar tröttna på min skivlista. Det här är Harvey. Klart slut.
Harvey, min vän Harvey. Det är Michael i radion.
Det är härligt att höra en riktig röst.
Lite underligt faktiskt.
I kväll är första gången jag hör dig.
Det måste vara ensamt för dig. Jag var i alla fall det.
Jag har en särskild låt till dig.
Hör av dig om jag har rätt.
- Det är bra här. - "Jaså?"
Jag vet att det inte nåt lyxhotell, men...
Ska du vara sån?
Sura färdigt.
Vi ska förbereda vår föreställning.
Lämna oss.
- Hur länge vill du stanna här? - Jag vet inte.
- Tills barnet är fött. - Jag går inte tillbaka till källaren.
- Det är vårt hem. - Nej, det är det inte.
Vi har inget hem. Vi är flyktingar.
- Tvångsförflyttade. - Sarah...
Världen ser inte ut som i dina böcker och tidningar.
Den är inte som i mina eller Samuels berättelser.
Den är farlig. Man måste tänka på sin säkerhet.
Om du har rätt, väntar vi bara på att dö.
- "Trevlig publik." - Absolut.
Jag ser statsöverhuvuden, kungar och drottningar. Vi får anstränga oss.
Ett är den ensammaste siffra jag känner till.
Två, då är man fler.
Tre är rena folksamlingen.
Kan ni gissa vad de innehåller?
Bry er inte om det. Öppna dem inte än.
Det ni har fått har gått förlorat.
Det går inte att köpa nytt.
Men jag vet var backtimjan vajar...
...var lundviva och viol växer...
Michael i radion?
- Det här är din vän Harvey. - Roligt att höra från dig.
Jag tänkte att nån annan hade en sån här ekosändare.
Jag är glad att jag hittade din. Och den där låten...
Det stämde. Varje gång jag hör den känner jag mig som hemma.
Jag har problem med strömmen, så jag måste fatta mig kort.
Vi hörs i morgon kväll.
Jag anropar dig, så låt mottagaren stå på.
Det vore trevligt med lite musik. Har du nåt med Coltrane?
Det är skönt att veta att nån lyssnar. Klart slut.
Manna kommer att ges till dem som har väntat.
- De som undrat och inte mist tron. - "Alla som undrat är inte förlorade."
Gåvor har delats ut.
Bryt förseglingen och öppna.
Du också, Margaret. Var inte blyg.
Fin kärra.
- Får jag hoppa in? - Javisst.
Jag trodde att du skulle se annorlunda ut.
- Det kan inte vara bra. - Nej...
Jag vet inte... Du har bara varit en röst i radion så länge.
Cristo, vad finns det mer i trunken?
"Inte vet jag. Jag vill träffa ballerinan."
Älskade, jag saknar dig så. Jag är med dig i tanken. George.
- Är allt som det ska? - Barnet sparkar.
- Ge mig din hand. - Varför det?
Det är ingen fara.
Jösses!
- Det är lite läskigt. - Läskigt?
Nej, jag bara...
Jag har aldrig sett en gravid kvinna, och inte känt ett barn sparka.
Jag måste gå.
Jag är hemskt ledsen, Sarah.
- Inte en chans. - Du lovade.
Nej, sa jag.
Sarah... Det är en sak du måste se.
- Mamma, då? - Hon klarar sig. Låt henne sova.
Har du hört berättelsen om solen?
En gång i tiden var jorden täckt av mörker.
Det gjorde inte ugglan nåt, men det var illa för blåsångaren.
Djuren träffades för att besluta vad man skulle göra.
Den fåfänga gamen sa: "Jag kan hämta hit lite sol på nolltid."
"Jag lägger den på min långa och vackra hals."
Han hämtar lite sol, men på vägen hem bränner den bort fjädrarna på halsen.
Därför har gamen inga fjädrar på halsen.
Kaxiga pungråttan säger: "Med min vackra svans kan jag dra solen hit."
Han hämtar lite sol i svansen och beger sig hemåt.
Men solen bränner bort pälsen på svansen.
Därför har pungråttan ingen päls på svansen.
Farmor spindel iakttog allt det här. Hon sa: "Jag kan hämta hit solen."
När djuren hade slutat skratta var hon borta.
Hon hade gått till solen och frågat:
"Ursäkta mig, kan jag få låna lite att värma jorden med?"
Hon vävde en korg, la lite av solen i den och begav sig hemåt.
När solen brände hål på korgen lagade hon den.
När solen går upp ser strålarna ut som ett spindelnät.
- Fortsätt. Det stämmer. - Titta noga.
Förändringen.
Skillnaden i alternativ för oss är hårfin.
Sex steg till vänster och vi är i säkerhet.
Sex steg till höger och vi är tillbaka i spillrorna.
- Var är vi? - Hemma.
Längre bort i hallen håller din mor och far på-
- att diskutera middagen. Din bror har smugit sig...
- ...in i ditt rum för att skrämmas. - Varför visar du mig det här?
Du har bara sett resultatet av de sex stegen till höger.
Jag ville visa dig din mors perspektiv.
Så här hon planerade livet för dig och David, sig själv och din far.
Din mors förlust är större än du kan föreställa dig.
Allen! Vad är det med antennen?
Spring längst in i grottan!
Sarah!
- Vad är det som händer? - Nån skjuter mot oss.
Om du springer eller skriker, så dödar jag dig.
Sarah! Släpp henne!
- Var är de? - På krönet.
De bara väntar på att vi ska komma ut.
Släpp henne!
Rör henne inte!
Våga inte komma nära henne!
David... Stanna.
- Ur vägen. - David, jag har väntat på dig.
- Hela familjen ska med. - Jag kan inte ge mig av med babyn.
David är en gåta jag inte kan hantera.
- Jag sticker. - Vem såg du i grottan?
Min mor och min syster.
Din familj.
Den där kvinnan vill ha barnet.
Nej, jag vill ha det själv.
- Barnet är framtiden, David. - Nej.
- Du kan inte fly nånstans. - Släpp ut mig härifrån.
Du har ingenstans att ta vägen.
- Släpp ut mig. - Vad sa du? Jag hörde inte.
Som ni vill, idioter, här kommer solen.
Jag klarar mig.
Jag behöver hjälp!
Herregud...
Du är tillbaka.
- Utan baby. - Du ljög för mig.
Gjorde jag?
Du sa att min mor var död.
Din mor är död. Hon var död då och är död nu.
Jag såg henne.
Det är min systers baby.
Intressant.
Det spelar ingen roll, de är bara förvirrade.
Det du såg i dag var svaghet.
En rädd liten mus som gömmer sig i grottor och äter gräs.
Glöm inte att jag hittade dig.
Jag uppfostrade dig. Jag gav dig mat.
Du vill väl inte bli som dem?
Nej. Naturligtvis inte.
Jag behöver en bit av dig...
...till babyn.
Så där.
Är bilen klar?
- Var det gift? - Bolmört.
Kom. Ska vi hinna före dem, måste vi ge oss av nu.
Jag vet en genväg.
Han kommer inte att klara sig.
- Blev han klar med bilen? - Jag vet inte.
Vi måste få igång den, och jag vill att du kör.
- Vart ska du? - Michael vet.
Jag vill inte gömma mig längre.
Mitt barn ska inte födas i en grotta.
Om mannen i radion kan överleva utanför korridoren, kan vi det också.
Det är ett av Quincys signalljus.
Det kommer att vara mörkt i stan.
Låt radion stå på. Vi hör av oss när vi hittat honom.
Det är Michael i radion.
Jag försöker ligga ett steg före döden, som verkar hinna ifatt.
Jag har träffat många nya ansikten, och tagit farväl av några.
De som är kvar vill göra så mycket mer än att överleva.
Vi är alla överlevande.
Så vad väntar oss nu?
Jag vet inte. Men jag har nog funnit ett svar.
Du ser snart vad jag menar.
Tänd ett ljus för oss, för vi är på väg.
Gör mig en tjänst. Tänd några för dem som inte kommer att klara sig.
Vi ses snart. Klart slut.
- Titta, Michael. - Jag ser.
Vi sticker härifrån.
- Gick det bra? - Jag behöver hjälp.
- Ta över. - Vad har hänt?
Kan du hjälpa dem?
De är chockade.
Deras eskort angrep dem. En av flickorna blöder kraftigt.
Är det han där?
- Vi kan inte lämna dem här. - Det sa jag inte.
Jag tycker bara inte om det.
Nästa gång hör du med mig först.
- Jag ser inte ett skit. - Titta där.
- Hur är det? - Det är för många gropar.
Hon ska föda.
- Är hon okej? - Jag hoppas det.
- Din fru ska föda. - Kan du hjälpa henne?
Du hittade oss av en anledning. Du är Michael i radion.
- När började det? - Vid vägspärren.
Vi ska ta dig härifrån.
- Kan du gå? - Ja.
- Jag är obeväpnad! - Harvey?
Herregud, ja! Är det alla?
Har du en tältsäng eller nåt som vi kan lägga henne på?
Jag ska hjälpa dig.
Det är i sista minuten.
Andas... Bara några steg till.
- Hur långt är det kvar? - Det är här borta.
Nästan framme. Andas.
Rätta till kudden.
Jag trodde inte att det skulle göra så ont.
Andas, andas...
Fortsätt andas.
Håll ut.
Michael...
Vi behöver handdukar, varmt vatten och lite avskildhet.
- Okej. - Jag kommer tillbaka.
Harvey...
- Hur är det med henne? - Mycket bättre. Hon blöder inte mer.
- Vad hände med er? - Det gick så fort.
Vi försökte ta oss till de norra enklaverna.
Mannen slog mig och angrep mina flickor. Jag dödade honom.
- Du hade väl gjort likadant? - Självklart.
Andas, andas.
Vad heter du?
Jag heter Mynard. Abigail Mynard.
Ms Mynard, berätta er historia.
Den är inte särskilt trevlig.
Det skulle bli bröllop.
Det skulle bli vackert.
Det var rosor. I tusental.
Jag skulle hamna på omslaget till Bridal South.
Min familj ger ut tidningar.
Allt var perfekt.
Men han kom inte.
Strömmen försvann när branden började-
-och evakueringarna.
Min familj lämnade kvar mig.
Jag ville inte följa med. Jag ville vänta på honom.
- De visste inte att jag var gravid. - Vad gjorde du?
Jag visste inte vad jag skulle göra, men jag lärde mig.
Jag lärde mig själv.
De mindre flyktinglägren hade inga barnmorskor, så jag anmälde mig.
Jag förlöste Dilcy och Delinda.
Deras mor dog i kolera, så jag tog hand om dem.
Jag tror på försynen, Sarah.
Våra vägar har korsats av en anledning.
Det är inte särskilt varmt. Tyvärr finns det bara kallvatten.
- Var hittade ni den här? - Han heter Cristo.
Cristo? Fantastiskt.
Det är perfekt. Ni anar inte...
"Ursäkta, hur dags går fyratåget?"
Exakt 60 minuter före fem.
Jaså, ni har hört den?
Om ni inte misstycker...
- Ropa om du behöver nåt. - Okej.
Jösses...
- Det är många dockor. - "Vi är inte dockor, vi är figurer."
- Hur gör du? - Vad då?
- Förställer rösten. - Det var inte jag.
Det är kusligt.
Här? Nej.
Hur listade du ut hur man kopplar ihop allt?
Böcker, tid.
Jag hade gott om tid.
Räckvidden beror på tornet.
När jag hade förstått det dröjde det inte länge förrän jag hörde dig.
- Till Cristo. - "Vem är Cristo? Den där är min."
- Gör det nåt om jag spelar musik? - Varsågod.
Utvandraren har återvänt.
Jag tog mig hit hel och hållen. Tror jag.
Det tar vi en annan dag.
Jag hittade min vän Harvey-
- sittande här i sin lyxiga takvåning.
Jag sänder med hans grejer i dag.
För en stund sen tittade jag ut genom fönstret-
-över den övergivna staden.
Inga gatljus, inga billyktor...
...bara månljuset över de tomma gatorna.
Jag låter som en dålig countrysång. Jag är hemskt ledsen.
På tal om det...
Jag tog med några godingar.
Jag har rest långt för att spela den här sången.
Jag har en vän som behöver hjälp i natt. Ni kan väl tänka på henne.
Sarah, den här tillägnar jag dig.
Vi hörs igen.
Hallå?
En skål för babyn.
- Crack. - Förvaras utom räckhåll för barn.
Uppsök läkare om irritationen består.
- Lite klass. - Undvik långvarig hudkontakt.
- Ska jag ge henne mat nu? - Det hinner du med tids nog.
Margaret, vi kan väl få höra din berättelse först?
Min berättelse?
Är du trött? Jag ska hjälpa dig.
Sarah är inte ditt enda barn.
Du hade en son.
En vacker och stark pojke. Inte som min - märkt och eländig.
Din son ansträngde sig att inte gråta när han satt bredvid sin döde far.
Han skulle ha varit här.
Men han såg dig och din perfekta dotter. Det förstörde allt.
Min son.
- Ej för invärtes bruk. - Kan vara skadligt om det sväljs.
Drick vatten eller mjölk och framkalla kräkning.
Tillkalla läkare omedelbart.
David!
- Crack. - Håll klaffen.
Vad är det?
Du har fått gift i blodet. Du har en infektion.
Vad då? Vad är det?
- Babyn. - David...
Du får den inte.
David?
Dilcy?
Delinda?
Jag vet att ni är här!
Michael!
Vakna!
Det är nån mer här.
Mamma...
Min baby!
Vad?
- Vad? - Mor.
Herregud.
David!
Du kan leva...
- Vad heter hon? - Samantha.
Hela världen ska få höra om dig, lilla vän.
Murarna till den södra korridoren har övervunnits.
Ta fram konfettin och korka upp skumpan, borde jag väl säga.
Jag har varit på andra sidan. Maten smakar ungefär likadant.
Jag antar att ni undrar hur det gick för Sarah.
Födde hon sitt barn? Ja, det gjorde hon.
En söt liten flicka som heter Samantha.
Hur kommer världen att se ut för lilla Samantha?
Bättre, hoppas jag.
Jag har funderat mycket på vad som gick snett.
Varför hände allt det här?
Sanningen är att det inte spelar nån roll vem som sköt först.
Min pappa sa jämt åt mig att inte älta.
Därför ska vi ta den här chansen att börja om och finna varann.
Förlåt, jag ska inte bli för predikande.
Men kom ihåg att Sarah tog sig ut för att hon ville det starkt.
Nu har jag en större radio med bättre antenn.
Så vad säger ni? Vem är där ute?
Om jag har lärt mig nåt på den här galna resan, så är det-
-att hoppet aldrig dör.
Vill ni höra lite musik? Det vill jag i alla fall.
Vi hörs. Det här är Michael i radion.
Översättning: Anders Kaage PrimeText International AB
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International AB