Kukuč!
Ne, ne, ne, ne.
Nechtěl jsem tě polekat, maličká.
Tiše, upírečku, už ani muk
Tatínek prokousne ptáčkovi krk
A teď pusinku na pupíček.
Dám ti pusinku na pupíček!
Pěkný, ale mohl by být větší.
Chci tam spoustu monster.
Já tě chytím, Mavis.
Já tě chytím!
Co je tam?
Tam nikdy nechodíme.
Nikdy.
POHÁDKY O LIDECH
"A pak monstra utekla a musela se schovat.
"Ale člověk jménem Harry je našel a vyhnal je zpod postele."
-Já se bojím! -"A spálil jejich šaty
"a ukousl jim prsty!
"A ukradl jim bonbóny!"
Neber mi bonbóny.
Pařátku, nemusíš se bát.
Slíbil jsem tvé mamince, že tě budu vždycky chránit.
Jsi můj překrásný drobeček
Ukaž, utřu ti zadeček
Já znám lidi, ty hulváty
Takže zůstaneš u táty
A kdyby ti někdo chtěl ublížit
Prostě jen řeknu...
Jsi přece tátova holčička
Holčička
Já jsem tvůj táta Vlad...
Jen pokrč nohy a odraz se.
Věř mi, myško.
Já letím! Já letím!
No vidíš!
Rychleji, zlato! Rychleji!
Dokázalas to, má vúdú panenko!
Promiňte, pane.
Co je?
To je dobrý.
Je hotový.
Vypadá dobře.
Dostanou se tam jenom monstra?
Nikdo jiný.
Je hezky schovaný.
Před vámi je 400 akrů strašidelného lesa.
Po obvodu je Zem nemrtvých.
Každý člověk, který si tam troufne jen mrknout, hned prchne.
Ovšem musíte být rozumný.
Žádné táboráky nebo ohňostroje.
Jo, jasně že ne. Žádný oheň, chápu.
Už je to tady, drahá Marto.
Místo pro Mavis, o němž jsme vždy mluvili.
Tam jí nikdy nikdo neublíží.
Dnes
NEMRTVÍ
Jo, zůstal tam nepořádek.
Vítejte v hotelu Transylvánie!
Liduprostém od roku 1898.
Nejbezpečnější útočiště.
Vezměte si itinerář.
Osobně jsem navrhl pohádkový program událostí
vystupňovaných k zítřejším narozeninám mé dcery.
Každý rok se sem těšíme, hrabě.
Vychutnáváme si to bezpečí.
Samozřejmě. Proto jsme ho postavili.
Ano, dobrý večer.
Děkuju, Marty.
Taky vypadáš bledě.
Pane, pane, pane!
Máme naléhavý instalatérský problém.
Instalatérský? To je pro něj.
Pane Ghouligane!
V pokoji 348 se ucpal záchod.
To nic. Všechny nás bolívá žaludek, pane Bigfoote.
No tak, děti, uklidněte se.
Máte zlobit jen mamku a taťku.
No no, to je nějaké chování?
Tohle je hotel, ne hřbitov.
Promiň, strýčku Draku.
Draku! Jak se máš?
Wayne, starý příteli!
Už jsem se nemohl dočkat.
Je prima vylézt na pár dní z těch stínů.
Vidím, že rodince se daří.
Jen mi dovol zbavit je špíny.
Úklid!
Frankie, chlapče! Ukaž se!
Pořád cestuješ poštou, co, Škudlo?
O peníze nejde.
Mám strach z letadel, víš?
Ty stroje může kdykoli zachvátit...
Oheň! Jo, jo.
"Oheň je zlý."
My víme.
Auguste, Porridge Head, pojďte!
Vypadá to jako Frankensteinova hlava?
Hele, Draku, co to máš s pelerínou?
Co tím myslíš?
Kdo mě štípl?
To já. Jsi neodolatelný.
To je fakt vtipný, Neviditelný.
Nazdar. Moc rád tě "vidím".
To se nikdy neomrzí.
Netrefils.
Vedle. Vedle. Vedle.
Tak jo, vyhráls. Podrž tu slaninu.
Proč mám držet slaninu...
Ne! Sundejte je!
Hosti jdou!
Ahoj, Murrayi!
Jak je, kámo?
Ten písek, Murrayi, ten písek!
Vždycky s pískem.
Wolfie, Wando! Franku!
Tohohle chlapa miluju.
Umí to pořádně roztočit.
Taky se nějak ztrácíš.
Už je z tebe jen hlava.
Fajn, za to zaplatíš.
Tak jak je, Draku?
Hotel se zdá být vzhůru nohama.
Hele, sledujte.
Jo, s tím výběrem cesty jsi měl recht.
To je dobře.
Vzal jsem to po Tigridu
do Nilu a nebyl tam žádný provoz.
Děláš si srandu.
Přímo v mé hale?
Draku, přísahám, já tohle nedělám.
Úklid!
Já to nebyl.
Jsme hotoví!
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K 118. NAROZENINÁM, MAVIS
Kéž by to mohla vidět Marta.
Je pořád tady, Wando.
Tak, přátelé,
jsem moc rád, že jste přišli na tuto oslavu.
Další narozeniny mé sladké, malé Mavis
a další úspěšný rok skrývání se před nimi!
Tohle je nejnovější vzhled lidí,
jaký naši zvědové odhalili.
Tloustnou, aby nás přemohli.
A nosí méně oblečení,
aby nás mohli snáze škrtit
nebo nám rozseknout hlavu a vrazit tam bonbóny.
Ale tady nás
nikdy nenajdou.
Zlotřilý zlosyne, nikdy nezvítězíš!
To by bylo. Zábava začíná za 30 minut.
Teď se musím podívat na svou holčičku.
Už není tak malá!
Ale je!
Co se tam venku děje?
Jsme v hotelu?
Franku, objednal jsi nám dvojí masáž?
Sehnals nám místa u Hrbáčova stolu?
Udělals vůbec něco?
Vítejte.
Co se tu děje?
Tati, řekls,
že až mi bude 118, budu smět do světa
jako každý dospělý, který do hotelu přijde a zase odejde.
"Ale Mavey Wavey, to není bezpečné." Blé, ble-blé"
Slíbils to před 30 lety, tati.
Pamatuju se, že jsme oba jedli myši
a ty jsi zdůrazil, že mi dáváš své slovo.
Nerušit.
-Nerušit. -Nerušit.
Nerušit.
-Nerušit. -Nerušit.
-Dobré ráno, Vaše Eminence.
Pokojská, ukliďte tady!
To jsi ty. Jsem rád, žes to stihl.
-Už je vzhůru? -Jo.
Je připravena jít. A tím "jít" myslím jít. Prozkoumat ten svět venku.
Co uděláš? Co řekneš?
Postarám se o to. Uklidni se. Dělej prostě svou práci.
Dobré ráno, Mavey Wavey!
Všechno nejlepší k narozeninám, myšičko!
Děkuju, tati.
Vím, že mám narozeniny.
Mám v plánu spoustu super zábavy.
Ale nejdřív spolu půjdem chytit pár škorpiónů,
jen my dva, ano, mrtvolko?
Tati, prosím tě, pusť mě ke slovu.
Musíme si promluvit.
Chceš vyrazit do světa. Můžeš.
Já věděla, že to řekneš.
Ale dals mi své slovo
a víš, že vím, že Drákulovo slovo je svaté.
Vzájemná důvěra je jádrem našeho...
Počkat, cože?
Řekl jsem, že můžeš jít.
Ty si se mnou jen hraješ.
Ne, ne, ne. Jsi dost stará, abys řídila pohřební vůz,
tak si můžeš sama vybrat, co chceš.
Můžeš jít.
Svatá vzteklino!
Prr. Stůj.
Počkej vteřinu, raťafáčku.
Kam se chystáš?
No, pojedu do ráje
a myslela jsem, že tohle se bude hodit.
-Do ráje? -Jo, však víš.
Tam, kde jste se poznali s mámou.
RÁJ Na Havaji najdete všechno!
Teta Wanda říká, že jste
se setkali, a blik!
O žádném "bliku" nic nevím.
Kdes našla ten pohled?
V jednom z tvých šuplíků.
Proč nikdy nevyprávíš, jak jste se seznámili?
Ve skutečnosti je to Havaj.
Ha-co?
Zlato, vím, že jsi nedočkavá,
ale všichni sem přijeli z hrozné dálky popřát ti k narozeninám.
Já vím. Jako vždycky.
Ale nejsem na tyhle oslavy už trochu moc stará?
Mám je ráda, ale chci taky vidět něco nového.
Poznat někoho v mém věku.
No tak. Ne, ne, nech toho.
Nech si ten obličej trucovitého netopýra.
Tak jo. Kousek za hřbitovem je lidská vesnice.
Za takových 30 minut to stihneš tam i zpět.
Napoprvé by to mělo být až dost.
Sice to není ta Ha-va-vaj, ale technicky vzato
je to asi venek.
Tak jo, tak jo, tak jo!
Dík za důvěru.
To je samozřejmé, maličká.
Dal jsem ti slovo.
Ahoj, zlato!
-To se podívejme! -Ahoj, vespolek.
Jsi rozechvělá kvůli zítřku?
Ne tak jako právě teď.
Nebudete tomu věřit, ale táta mě pustí
samotnou do lidské vesnice!
-Cože? -Ne!
S dovolením. Draku!
Zbláznil ses?
Pustit vlastní dceru
k těm hrozným lidem, o nichž jsi nám vždycky vyprávěl?
Proto jsi vybudoval tohle.
Nenávidí nás. Jsou zlí.
A hrozně hluční!
Teto Eunice, možná se změnili.
Jen se prolétnu ulicí a uvidím, co a jak.
Dobře, zlato, buď opatrná.
Teple se obleč a vem si meč.
A dávej pozor na vidle.
Taky nikomu nedovol, aby ti vydloubl mozek.
Radši se drž ve stínu.
Zábavnější je dívat se zpod domu.
No tak. Ona to zvládne.
Je Drákulová, propána.
Teď vážně, pozor na oheň.
Oheň je zlý.
Tak nashle.
Draku, nechápu, že jsi ji nechal klidně letět.
Jsem na tebe hrdý.
Draku? Draku?
Kam šel Drak?
Je to úžasné!
To je ten hřbitov, jak říkal táta.
Haló?
Je tam někdo?
-Upír. -Uhryzněte mu prsty!
Ahoj, lidi.
Všechno v pořádku? Jmenuju se Mavis Drákulová a...
Upír.
-Spalte šaty. -Spálit mé šaty?
-Opravdu? -Upír!
-Sebereme ti bonbóny. -Bonbóny!
Jsem přítelkyně. Opravdu.
-Uklidněte se. -Bonbóny.
Jen jsem vás chtěla pozdravit.
Prosím. Jsem neškodná.
Učila jsem se doma.
To je česnek?
Svatá vzteklino, vy hoříte.
Co mám dělat? Můžu vám pomoct?
Táta měl pravdu.
Vyšlo to.
Teď bude moje malá navždy v bezpečí.
Fajn, všichni, zpátky do práce.
Hej. Tu figurínu nepotřebuješ.
Nech ji tady. No tak.
Kdes byl?
Proč se tak plížíš?
Ticho.
Zlatíčko, ty už jsi zpátky?
Pojď dál, tati.
Jaké to bylo? Jaký byl ten velký svět?
Jaké to bylo tam venku?
Ušlo to.
No tak. Co se stalo?
Měls pravdu, tati.
Lidé jsou hrozní.
Byli přesně takoví, jak jsi říkal.
-Chtěli mi uhryznout prsty. -Prsty?
A měli chleba s česnekem.
Cože? Koukni se na mě.
Naskakuje mi husí kůže, jak se bojím.
Je mi to líto, zlatíčko.
Mrzí mě, žes to musela vidět.
Mě mrzí, že jsem o tobě pochybovala.
Už odtud nikdy neodejdu.
Dobře. Dobře.
Víš co? Táta ti připraví nejlepší narozeniny všech dob.
Hele, co jsem ti přinesl.
Červí dort.
Už nebuď smutná.
Nezapomeň, že letos rozbalíme dárek od maminky.
Co mi dala?
Uvidíme.
Nechtěla, abys ho rozbalila dřív, než ti bude 118.
Čekali jsme až doteď.
Sněz si svůj červí dort.
Až budeš připravená, přijď dolů, zlato.
Cos to udělal?
To, co jsem musel.
Jednou mi poděkuje.
Jo, ten, co mi scvrkl hlavu, říkal to samý.
Ano, co chceš? Sušenku?
Vedl sis dobře.
Teď už zmiz.
Jo.
Upír! Upír!
Člověk.
Kdo jsi? A jak jsi tohle místo našel?
Jsem Jonathan.
Lezl jsem s kámošema po horách...
...a slyšel historku o strašidelném lese.
Kdo by se do něj nevydal, že?
Pak jsem viděl ty přiblblý chlápky v plamenech.
Šel jsem za nima a přišel až k tomuhle úžasnýmu hradu.
Ovšem musíš být rozumný.
Žádné táboráky nebo ohňostroje.
-Kolik vás tady je? -Jen já.
Rád objevuju věci sám.
V ubytovnách člověk potká spoustu skvělých lidí.
Když je řeč o skvělých věcech, ta vaše pelerína je super.
Tohle je maškarní?
Co jsem to udělal?
Všechno je moje vina.
Musíš odejít.
-To ne. -Promiňte.
Jedna z vašich piraní v jezírku je velmi hrubá.
Sežrala mou švagrovou.
Hned jsem u vás.
Pane Drákulo, žádali jsme o pokoj s výhledem na bazén.
Pokoj vyhovuje. Chceme si objednat masáž.
-Ano, švédskou. -Shiatsu.
-Aromaterapii. -Na bolavý záda.
-Máte horké kameny? -Chceme masáž.
-Vrátím se k vám, pane Hydrabergu. -To doufám.
-O tom pochybuju. -Uvidíme.
-Jsem paní Hydrabergová. -Díky.
-Ano, těší mě. -Kámo, vážně, co se děje?
Pod tím se skoro nedá dýchat.
Ahoj, Draku. Jak to šlo s Mavey?
Hej. Kam jsi zmizel?
Páni!
Na tak velký hrad je tenhle pokoj dost malý.
Žádná postel, ale ty lopatky na smetí jsou super.
Ticho, ty blázne.
Jaké zbraně máš v tom vaku?
Vidle?
Nemůžu dýchat.
To mě odrovná.
Jo, chtěla by trochu načechrat.
Co je to?
Mučicí nástroj?
Ovladač myšlenek?
Moje myšlenky číst nebudeš.
To ti nedovolím.
Kámo, je to jen muzika.
Nate, zkuste to.
Krade mi to duši!
Cože? Je to bezva improvizace. Nebuďte tak zapšklej.
Musíš odejít.
Do tohoto hradu dosud nevstoupil žádný člověk. Kdyby tě někdo viděl,
bylo by po bezpečnosti hotelu, tohoto útočiště. Už by sem nikdo nevkročil.
Jo, to je ono.
"Nikdo by sem nevkročil!"
Líbí se mi váš drákulovský hlas. Je mimořádný.
Kdyby tě viděla Mavis, poznala by, že jsem lhal. Ne!
Kdo je Mavis? To je její pokoj?
Jsem dobrý spolubydlící.
Vyrůstal jsem se šesti bratry, umím v tom chodit.
Nemůžu ho zabít.
To by monstra uvrhlo stovky let zpátky.
Kdysi jsem v Hamburku chytil spolubydlícího,
jak mi krade šampon.
Řekl jsem: "Tak to ne," a on po mně hodil květináč, ale byl bezva.
O čem to blábolíš?
Cože? Páni.
To jsou skvělý kostýmy.
Kostýmy.
Co je to? Promiňte. Bez svýho batohu se neobejdu.
-Mám v něm vše, co mám, chápete? -Hned jsem zpátky.
Jo, já jen... Mám rád svůj batoh.
Prr. Co to děláte?
Co to... Co mi to děláte s vlasy?
Přestaňte. Počkejte, to lechtá.
No tak, člověče.
Sledujte. Patřím k Frankiemu.
-Ano, ahoj. -Podívejte se na mě!
Je to naprosto normální, žádný problém. Je tu se mnou jen další monstrum.
Dnes večer se všichni fakt vytáhli.
Počkat, proč jdeme k hlavním dveřím? My odcházíme?
Bonjour, Drákulo!
Ahoj, Sniffy. Co se děje?
Teď ne, Quasimodo.
Cože?
Ne. Nebuď směšný.
To není člověk, ale monsieur Drákula.
To je směšné. Jsem to já.
-Ďábelské ještěrčí prsty. -Ďábelské ještěrčí prsty?
Chtěl jsem slezinky v kabátku.
Ty pitomče, říkal jsem ti, že nemá rád
-ještěrčí prsty! -Ale říkal jste...
Tyjo. Sledujte tenhle kostým.
Páni. Teď vážně. Jak to děláte?
Vypadá to děsně realisticky.
Mohl bych klidně prostrčit ruku...
Co si myslíš, že děláš?
Je opravdová. Jste opravdový!
Jo, a doopravdy tě seřežu. Ruce pryč od mé ženy!
Ale ne.
Zlato, jen jsem nevěděla, kde jsi.
Mysleli jsme, že jsi ještě venku.
To ne. Nevím, proč jsem vůbec kdy chtěla odejít.
Lidé jsou tak nudní.
Mavis, zlato, jsi v pořádku?
Jo, asi jo. Bylo to divné.
Bolí mě hlava.
-Kdo je to? -Kdo je co?
Jo tohle.
To není nikdo.
-Vážně, tati? -"Tati?"
Jo, jasně, Drákulova dcera. Každý se nejdřív vyděsí.
Drákula?
Už musíme jít.
Prosím, nezabíjejte mě. Jsem tak mladý.
Chci toho ještě tolik vidět.
Mám lístky na šest koncertů kapely Davea Matthewse.
Padám odsud.
Zmlkni už.
Nemůžu myslet, když děláš takový kravál.
Promiň, Glene. Spi dál.
-Počkat. Vy mi nevysajete krev? -Klasická lidská paranoia.
Lidská krev je strašně tučná a nikdy nevíš, kde byla.
Takže Drákula nepije krev?
Ne, užívám krevní náhrady.
Buď Skorokrev nebo Nadkrev. Jsou jedna jako druhá.
Takže vy jste pravý hrabě Drákula.
Jako: "Jsem Drákula. Blé, ble-blé."
V životě jsem neřekl "blé, ble-blé".
Nevím, odkud se to vzalo.
Můžu se zeptat, kde přesně jsme?
Kde jsme?
Na místě, které jsem zbudoval pro všechna monstra,
skrývající se v stínech před pronásledováním lidí.
Na místě, kam můžou i s rodinami přijít a být sami sebou.
Na místě, kde nejsou pochodně, vidle a zuřící davy.
Na místě míru, relaxace
a pohody.
Bezva. Takže v jakémsi hotelu pro monstra?
Přesně tak. "V hotelu pro monstra." Dá se to tak říct.
Teď mi skoč na záda. Odcházíme.
Páni, teď je z vás netopýr.
Vždycky jsem toužil létat. Jaké to je?
To je šílený. Počkat. Chci tady zůstat.
Podepíše mi Frankenstein kostým? Seznámím se s Neviditelným?
Hele, když strčím Neviditelnému ruku do pusy,
-zmizí? -Ahoj.
Mavey! Co to děláš, slaďoučký krvavý pomeranči?
Náš přítel byl právě na odchodu.
Jo, vyletěl se mnou z okna.
Je to zábavný chlapík.
Hele, máš něco na tváři.
Nekaz mi to, jestli chceš ještě někdy vidět svůj milovaný batoh.
Počkat. Vy jste jako netopýr na sobě neměl žádné šaty?
Nebo měly netopýří velikost?
Kdo přesně to je?
Netopýrku.
Máš přece narozeniny.
Víš, že jsem ti chtěl připravit nejlepší, nejúžasnější oslavu v životě.
No a potřeboval jsem pomoc.
Potřebovals pomoc?
Jsem sice hodně dobrý, ale myslel jsem, že by bylo
ještě lepší a suprovější, kdyby mi s tou oslavou pomohl někdo bližší tvému věku.
-Jsi v mém věku? -Jasně.
Kolik ti je?
118.
Sto a...
Jo, mně je 121.
Fakt?
Vidíš? Všechno je úplně normální.
Organizuju večírek a on mi pomáhá.
-Pane, je to naléhavé. -Teď ne.
Nevidíš, že tu řešíme něco velmi normálního?
Počkat. Co se to tady děje?
V tvém milovaném hotelu se něco stalo, a ty to neběžíš spravit?
Proč? To kvůli němu?
Páni, podívejte se na mou tvář.
Ne, zlatokůstko, není to kvůli němu.
Fajn. Tak to běž vyřešit a já mu budu dělat společnost.
-Ne! Cokoli, jen to ne! -Cože?
Chci říct, že potřebuje čas, aby to naplánoval.
A když mu budeš dělat společnost, nenaplánuje nic.
Bude se chovat společensky
a plán... Se nenaplánuje.
-Dobrý. -Ticho!
Fajn. Až později nebudeš plánovat, mohli bychom se projít.
-To zní dobře. -Ano. Slyšíš?
Zní to dobře.
Půjdete se projít. Nashle později, zlato. Paráda.
Na procházky zapomeň.
Protože odcházíš.
Ale řekl jste opak.
Ale pane, ten problém.
Pojď za mnou.
Páni, ten kluk ale páchl.
Kam to jdeme?
Zbavuju se tě
tajným tunelem, aby nás neviděla.
Můžu se na něco zeptat?
Je pravda to s tím česnekem?
Ano, nesnáším ho. Otéká mi po něm hrdlo.
Co dřevěný kůl do srdce?
Jasně, koho by to nezabilo?
A jsme tu.
Promiňte. Trochu jsem zabloudil.
Vím, že máte líbánky. Omlouvám se.
Vraťte se k tomu, co děláte.
Moc sem dolů nechodím.
Je to východ pro případ, že by někdy dovnitř vpadli lidé.
Takže přede mnou tu žádný člověk nebyl? To je hustý.
Tak jo.
Myslím, že je to ono.
-Co se děje? -Hrozně mě to mrzí.
-Moje chyba. -Co je to s vámi?
Páni. Tohle místo je fantastický.
Momentálně bych uvítal trochu ticha.
Tak jo, do třetice...
Draku.
Ano, Frankie?
Co to děláš?
Nehýbej se.
Toho si nevšímej. Co to děláš?
Chtěli jsme si nacvičit výstup pro Mavisinu oslavu,
ale tihle ubožáci nechtějí odejít z jeviště.
Fajn. Pusťte zombíky Mozarta,
Bacha a Beethovena. Hned.
Zkoušel jsi vůbec, zombie Beethovene?
Poslyš, Draku, chtěli jsme hrát jako za starých časů.
A napadlo nás, že by sis s námi mohl zazpívat.
No tak. Víte, že jsem veřejně naposled zpíval s Martou.
Jo, ale Mavis by se to asi moc líbilo.
Řekl jsem ne!
Už mě o to nežádejte!
Fajn. Teď obejmeme zombíky. Usmíříme se.
-Páni. Fakt tě vyděsil. -Já se nebál.
Jen jsem byl zdvořilý, jasný?
Ahoj. Co tady děláš? Myslela jsem, že plánuješ.
Přeslechl jsem tvé jméno.
Jmenuju se Mavis.
Mavis? Moc hezké jméno.
Jo, vybrala mi ho máma.
Řekneš mi to svoje?
Já? Jméno? Dobrá otázka.
Samozřejmě jsem Frankenstein.
Nejsi. Frankenstein je tamhle a je to můj strýc.
Ten, co objímá zombieho Mozarta.
Správně. Jasně že je tvůj strýc.
Nejsem "tenhle" Frankenstein.
Jsem jeho bratranec, Johnnystein.
-Johnnystein? -Ahoj, Mavis.
Kdo je to?
Zabijí mě ta monstra?
Ne dokud budou věřit, že jsi jedním z nich.
Cože? To zavání rasismem.
Probereme to pak.
-Dělá si ze mě srandu? -Ne, ne.
Samozřejmě že ne, protože je...
Tvůj bratranec Johnnystein.
Ano, ano, ano.
Žádného bratrance nemám.
Ne, máš. Je tvůj šestý bratranec z třetího kolena.
Ze strany tvé pravé ruky.
Ty máš bratrance?
Kdyby tvá paže mohla mluvit,
řekla by, že její původní vlastník měl bratra.
Který si vzal ženu.
-Která byla... -Za uškrcení prasete.
Mám v ruce krev škrtící prasata?
To je hustý.
Tak to tě rád poznávám, bratranče.
Co tě sem přivádí, Johnny?
-Co to bylo? -Pardon.
Měl bych si odkašlat, než začnu mluvit.
Každopádně, co tě sem přivádí?
Organizuju oslavy.
Ano. Najal jsem tady pana Steina, aby mi pomohl s oslavou pro Mavis.
Moment. Tys někoho požádal, aby ti pomohl?
Ty, kapitán posedlý kontrolou?
Jsem hrabě... Ano, myslel jsem, že Mavisin současník se bude hodit.
Jo. Potřeboval svěží pohled na věc.
Dobrý, Johnny. Tady pan Rakevník
chtěl, aby na večírku hráli tihle moulové.
My jsme to chtěli trochu oživit.
Páni! Jste všichni muzikanti? Tak si vás poslechneme!
Děvče
Žasnu, že už je tu tvá velká noc
Teprve včera jsi jedla moskyty
A teď jíš žáby a myši
Lovíš je levou zadní
Pověz
Kam se poděl ten čas?
Stop, stop, stop. Dost, hoši.
Stop.
Je to milý, ale trochu staromódní.
Ano, díky, Johnny.
Musíte to trochu rozpumpovat.
Dovol, ukážu vám to.
Vlkodlaku, dej mi tóninu!
Dva, tři, čtyři!
Raťafácká upírka
A ta její ofinka
Z princezničky královna
Když 118 let už má
-118! -Všichni 118!
118!
Jo! Skáču do hlediště!
Úžasný.
Jsem z toho celá pryč.
Můj bratranec z toho asi udělá nejlepší oslavu všech dob!
Jo! Možná mi pomůže najít nějaký holky!
Měli bychom mít taneční soutěž!
Nic z toho dělat nebudem.
Budem se držet programu, jasný?
No dobře, tati.
-Johnny, pojď taky. -Já nevím.
-Drákulovi to nevadí? -Johnny, pojď s námi.
N-27.
G-61.
Bingo! Bingo!
Jak se opovažuješ?
Víš, jaký doktor mě udělal?
Já to nebyl.
Kruhy?
Moucha?
-Ruce? -Film.
-Zvracet. -Film Zvratky?
-Blití. -Ne. To nebylo ono.
Nic?
-Prázdnota? -Brýle?
-Třesoucí se brýle?
Brýle třesoucí se stranou!
Za zrcadlem?
To je otrava.
Já to nebyl.
K sobě. Nahoru. A zatlačit.
Otočit. A zpět.
Nahoru. A otočit.
A zatlačit.
Ne. Tohle nenapodobujte.
Zpět. A nahoru. Otočit.
Přinesu vám omeletu z dýmějového losího čenichu se švábí paštikou a myším želé.
A s vaječnými bílky.
Bonjour, monsieur Drákula!
Mohu vám připravit omeletu?
Ne, ne. Nemám hlad.
Cože? Esmeraldo, už to zase cítíš?
-Člověk? -Mám hlad.
Byls v Tádž Mahalu, Johnny?
Ale jdi. Žádné monstrum tam nebylo.
Strašně bych si přála tam jet.
Víte co? Vezmu si těch omelet 50.
Slyšeli jste! Udělejte je!
Jak jsi zvládal ty davy?
V létě je to dost šílené.
Ale nějak si poradíte.
Prostě si poradí. To je skvělý.
Jo, skvělý.
Ahoj, trusíčku. Přinesl jsem ti tvou oblíbenou bagetu s ječícím sýrem.
Svatá vzteklino. Díky, tati.
Ochutnej, Johnny, je to skvělý.
Bezva.
Ale mám na ječící sýr alergii. Takže promiň, ne.
Jasně.
Johnny, můžem si promluvit o tom večírku?
Co to děláš?
Jestli zjistí, že jsi člověk, vyletí z kůže!
Klídek. Nikdo nic netuší.
Divný je akorát všechno to vaše šeptání.
Skonči to. Řekni, že jdeš do bazénu, a tvař se nadšeně.
A pak řekni, že máš něco se zády a musíš odejít.
To bude super!
A sakra. Moje záda.
Máš mě na zádech!
Ne, ne. Řekl: "Moje záda."
-Vlez mi na záda! -Jdu na to.
Jedem! Na ně!
Do boje!
Dostali jsme tě, Johnny.
-Dolů. -Prr.
Uvidíme, "Mavey Wavey".
Nechte těch hrátek!
Přestaňte blbnout!
Franku, jestli se zraníš...
Jasně, zlato.
Steinovic kluci jsou k tomuhle vychovávaní.
Hoplá!
Proč jste to udělali?
Prostě jsem byl v bazénu.
Ta voda je studená.
Nesuďte mě!
Johnny. Tvůj make-up.
Tvůj make-up!
Vylez. Hned.
Ouha.
Hrabě si chtěl asi zaplavat.
Dělová koule!
Zkazils to, hochu. Zkazil jsi velkou událost.
Říkal jsem, že máš být nenápadný.
Zničíš můj hotel, jestli na to přijdou.
Možná jen žárlíte,
že se tu lidi konečně baví.
Baví? To nebyla zábava.
Všichni jen zmateně běhali, skákali a plavali.
To byl opak zábavy.
Umíte se vy vůbec bavit?
Já zábavu vynalezl!
Nesmrtelnými se stávají ti nesprávní lidé.
Podívej se na mě.
Z tohoto setkání si nic nezapamatuješ.
Zapomeneš na toto místo a monstra, která jsi tu potkal.
Teď jdi a už se nevracej.
Nemám se vracet do hotelu?
Cože? Na hotel jsi měl zapomenout.
Právě jsem svou mocí vymazal tvou paměť.
Díval jsem se ti přímo do očí.
Možná to dělají ty kontaktní čočky.
-Co? -Ty umělohmotné věcičky,
díky nimž líp vidím.
Vyndám je v cuku letu.
Nic odpornějšího jsem ještě neviděl!
-Už to skoro mám. -Nech toho. Přestaň!
Prsty pryč od očí! Dost!
Poslouchej. Už se sem nikdy nevrátíš.
Budeš se držet dál a lidem o tom nikdy neřekneš.
Jinak si tě najdu a vysaju ti krev do poslední kapky,
že budeš jako vypuštěná matrace.
Teď jdi.
Nechce se mi věřit, že odcházím. Mohlo to být tak skvělý!
Všechno to zničil. To mě žere.
Měl jsem říct: "Zůstanu tady, starouši!"
Zkusit na něj pár chvatů. Rovnou do...
Panebože. Hrabě Drákula. Prosím, nezabíjejte mě. Už jdu pryč.
-Pojď za mnou. -Ne, Mavis, nemůžu. Musím odejít.
-Víš to jistě? Bude to zábava. -Tak jo.
On mě neuvidí, že ne?
Páni, kdo by takový výhled čekal?
-Je vidět skoro až do Budapešti. -Hu-da-pešt?
Je to poblíž Ha-wi-fi?
Chceš říct Havaje. To je fakt bomba.
Byl jsem tam na hudebním festivalu.
Lidském hudebním festivalu?
Řekl bych, že jo.
Ukousli ti prsty a strkali ti do obličeje chleba s česnekem?
Ne. Jeden chlápek si sice ukousl z mý tyčinky víc, než jsem čekal,
ale to bylo asi tím horkem.
To je úžasný. Byls všude.
A co jinýho se dá dělat?
Zůstat doma, nepátrat po ničem, nepoznat, co je venku?
121 let mi bude jen jednou, ne? Chci to prožít.
Jo.
Páni. Východ slunce tu musí být...
Promiň.
Tys asi východ slunce nikdy neviděla, viď?
Vlastně ne. Proč?
Pojď. Něco mě napadlo.
Sleduj.
Neříkal jsem vám, že se pobavíme? Není to paráda?
Jo, bezva se potím.
Kdy už ten Johnny bude mít tu párty naplánovanou?
-Je to frajer. -Jo, je super.
Byla to radost, vidět Mavis se smát a bavit se s ním.
Kdo se baví s kým? Prosím tě.
Mavis by se nikdy k nikomu jeho rodu nesnížila.
Prosím? "Jeho rodu?"
Chceš říct, že ti není dost dobrý,
"Vaše Lordstvo"?
Ne, ne! Franku, nechtěl jsem...
Nechtěl jsem, aby se zamilovala do nějakého kudrnatého zrzka.
Co je na zrzavých kudrnatých vlasech špatného?
-Proč se čílíš? -Já mám zrzavé kudrnaté vlasy!
Jak jsem to asi měl vědět?
To je to nejúžasnější, co jsem kdy viděla.
Johnny?
Uklidněte se.
Tohle všechno je k ničemu, protože Johnny odešel.
Tak moment. Odešel?
Ano. Došel k názoru, že se mu Mavis ani nikdo z nás nelíbí.
Ahoj.
Asi si to rozmyslel.
Nemůžu uvěřit, že jsi ještě tady. Asi ti to nedochází.
Čekají tě strašné věci.
Musím se sebrat.
Fajn.
Vidíš ty stoly?
Máš celý den na to, abys je odtáhl
na místo, organizátore.
Bezva. Jsem tady v pasti.
Teď vím, jak se cítí vaše dcera.
Dost! Dost! Stop!
Do kouta, na hanbu!
Na hanbu? Jsem dospělý!
Tak jo. Stole 57, přesuň se prosím na pozici 23.
-Hustý. -Ty koukej do zdi.
17 na 48. 16 na 47. 19 na 50.
-Paráda. -Neruš mě v práci.
29 na 35.
42 na 18. 10 na 44.
17, 18, 19, 20, 21, 22, 23.
39 na 24.
36 nahoru!
29 na 35.
31 na 19.
24 nahoru!
Sedmička na 25. 14 na 30.
-Kde jste, dědo? -Nevyváděj, graviťáku.
Mě nedoženete!
56 a 43, ke mně.
Teď budeš plakat, baťůžkáři Billy.
-Tak to děláme my! Half-pipe rampa, kámo! -Klidně.
Ano. Pořád to cítím.
Jestli toho člověka chytneš, udělám člověčí guláš!
27, 45, 65, 76, 48, zablokujte mu cestu.
Zablokujte ho!
Tak pojď, kámo!
Pěkný!
Mám vás.
Nerušit!
Lidi se tu snaží spát!
Viděls to?
Co je zač, sir Lamželezo?
Musím říct, že jsem se fakt skvěle bavil.
O tomhle jsi předtím mluvil? Super!
Johnny?
Quasimodo!
Mavis? Proč ještě nespíš? Slunce už vyšlo. Mohlo by tě zabít, miláčku.
Nemohla jsem spát. Nevíš, kam šel Johnny?
Ne. On...
Proč to chceš vědět?
-Líbí se ti? -Cože?
Ne. Prosím tě, tati. Je tak divný a nemožný.
Otázka zní, jestli jsi idiot, nebo chceš být roztomilý.
Počkej.
-Lokalizoval jsi Quasimoda? -Ano, pane.
Jdou halou směrem ke kuchyni.
Musíte je okamžitě zastavit.
-Jasné? -Dokonale.
Jdeme na to.
Vedle!
Co to má znamenat? Nechte mě projít!
Quasimodo Wilsone, půjdete s námi.
Proč mě to bolelo?
Zlato, jsi na lásku ještě moc mladá.
Je mi jako mámě. Eunice říká, že tě sama políbila,
protože ses bál udělat první krok.
Jo, jo, jo, jo.
Zapomeň na mě, mámu a líbání.
Tati, jednou se vdám.
-Nemůžu tu být navždy. -Cože? Proč ne?
Sotva jsi ztratila mléčné zuby.
Quasi opět vítězí!
Když narazíte na hrb, skončíte na zadku!
Co ten náhlý zájem?
Kdykoli jsme mluvili o lásce, říkalas:
"Tati, to je hnus,"
a "Tati, nechci o tom nic vědět."
Já nevím.
-Pane, dostal se do kuchyně. -Cože?
Za co tě platím?
Promiň, zlato. Musím jít.
Nic mi neplatí.
Než mě zabijete,
můžu si prosím ještě jednou promluvit se svým batohem?
Nechci mít žádné resty.
Bonjour, monsieur Drákula!
Zavři klapačku.
Vy mu pomáháte?
Co s tím člověkem máte společného?
Není to člověk. Je Stein!
Správně, prcku, jsem Stein!
Jestli je monstrum, ať vystraší Esmeraldu!
Tu myš?
Maličkost.
Tak jo. Jdu na to.
Člověk! Člověk!
Monsieur Drákula přivedl člověka do...
Esmeraldo, pomoz mi.
Dík za záchranu. Ten chlápek je cvok! Chtěl mě sníst!
Stalo se mi to jen jednou. S tím magorem na koncertě Slipknot.
Musím ti něco ukázat.
Páni.
To jsme teď na pohřbu?
Ne, to je vaše postel.
To je strašidelný a hustý.
Páni! Já ji znám!
Viděl jsem ten obraz v ruinách hradu Lubov. Ten mám nejradši.
-S tou dámou se pojí jedna legenda. -Legenda?
O lady Lubov.
Podle ní ji jednou náhodou potkal
osamělý hrabě, a žádné dvě duše prý
nebyly víc zrozené jedna pro druhou.
Nakonec se usadili na hradě Lubov a měli dítě.
Pak došlo k hrozné tragédii.
Jednou v noci záhadně vypukl požár a oba zahynuli.
Když jsem tam byl, pořád jsem cítil sílu jejich lásky.
Jako by v těch ruinách byla pořád uvězněná nějaká duše.
Ta legenda se mýlí.
Zemřela jenom manželka.
A nezabila ji žádná záhada.
Zabili ji tví soukmenovci!
Upír!
-Zlato? -Běž se schovat. Postarám se o to.
Upír!
Marto!
To oni jsou pravými monstry.
Postavil jsem toto místo pro svou lásku, abych chránil její dítě.
Otec udělá pro bezpečí své rodiny cokoli,
i kdyby měl zradit její důvěru.
Ale Mavis má pro tebe slabost.
Cože?
Já jen...
-Úžasný. -To je v pořádku.
Jsi fajn.
Kdyby byl svět jiný, možná by to šlo.
Draku, je 21. století.
Lidé se od té doby změnili.
Můžeš mi zaručit, že když otevřeně vystoupíme,
budou nás všichni akceptovat?
Všichni?
Ne. Máte pravdu.
Tentokrát odejdu nadobro.
Můžete říct, že se náhle něco stalo,
že mě snědla nějaká gremlinka nebo tak.
Ne, ne, ne.
Nechci jí zkazit oslavu narozenin.
Můžeš se vyplížit, až bude po všem.
Je mi to líto.
Ze všeho nejmíň bych ji chtěl ranit.
Nebo vás.
Víš, jako Frankenstein trochu pokulháváš,
ale upír bys byl skvělý.
Fakt?
Možná jsem pochytil ten váš hypnotický pohled.
Tak se předveď. Podívám se na to.
Pozor! Jste v mé moci!
Nařizuji vám stát se vlkodlakem!
Mám příliš mnoho dětí.
Podrbejte mě někdo, mám blechy.
Má je, protože je vlk.
Jo, nemusíš to vysvětlovat.
Je to trapný.
Neobjednal jsem si buzení.
Hrabě Drákula to zařídil pro všechny pokoje.
Kde je knoflík pro klimbání?
Žádné klimbání nebude. Dnes je oslava.
Jo, perfektní.
Všechno nejlepší k 118. narozeninám. Máma.
Děvče
Žasnu, že už je tu ta tvá velká noc
Snědla jsi žáby, ta párty znamená moc
Kam se poděl ten čas?
Kdysi jsi cucala dudlík
A teď, kdo by to řek?
Přímo z krav saješ krev
Páni.
Jsi krásná.
Díky. Díky za ten večírek.
Líbí se ti mé úpravy?
Paříž
Pátá avenue CENTRAL PARK
MOSKVA
HAVAVAJ
To je úžasné.
-Skvělý večírek. -Fakt ses překonal, Draku.
Nejlepší, jaký jsem zažila za 500 let.
Promiň, čahoune.
Mavis?
Teď se šíleně bojím.
Možná je to dobře.
Jak jsi mohl? Potom, co jsem se ti svěřil se svou bolestí?
-Ale, ne... -Tati, byla to jenom pusa.
Nemáš dovoleno se líbat.
Mám dovoleno leccos. Už mi není 83.
Smím mít ráda lidi nebo jít zase do světa.
Cože? Vidělas ho! Řeklas, že se ti nelíbí.
Třeba chci dát té vesnici ještě jednu šanci.
Jen se v tom musím naučit chodit jako Johnny.
Ne, ne. Do té vesnice už nesmíš.
Možná je přesvědčíš, že můžeme být přáteli.
Ne, to je nemožné.
To nevíš jistě. Ještě jsi to nezkusil.
-Ne, nic by to nezměnilo! -Jak to víš?
-Prostě to nejde! -Proč ne?
Protože ta vesnice vlastně neexistuje.
Co myslíš tím "neexistuje"?
Cos udělal?
Udělal jsem, co jsem musel.
Co to bylo?
Co přesně jsi musel? Řekni mi to!
Já... Postavil jsem to město. Všechno dal dohromady personál.
Zombie se oblékli jako městští lidé.
Prosím.
Kdybys opravdu odešla a něco se ti stalo,
nemohl bych sám se sebou žít.
A s tímhle můžeš? S tím, žes mi lhal? Žes mě podvedl?
Že mě tu věčně držíš, i když víš, že sním o tom, že odejdu.
Lháři! Lháři!
Olejáři?
Srozumitelně, prosím.
Váš hlas je skutečně nepříjemný.
Počkejte, mluvím mrazácky.
Říká, že Drákula přivedl do hotelu člověka.
-Člověka? -Drž se u mě, broučku!
Říká: "Ten-le je člověk."
Má francouzský přízvuk.
Johnny není člověk. Je to bratranec mé pravé ruky.
-Lže. -Jo.
A proč se dloube v nose?
Říká, že je to dlouhý příběh.
Počkat, ne! Pusťte mě!
Říká: "Hle, člověk."
Tomu nevěřím.
Je to pravda? Jsi člověk?
Ano.
Moc mě to mrzí.
Je mi to jedno. Stejně chci být s tebou.
To je těžký. Protože já s tebou být nechci.
Jsi monstrum. A já monstra nenávidím.
Sbohem.
Neubližuj mi, prosím!
Všechno je to tvá vina!
-Odcházíme. -Už se sem nikdy nevrátím.
-Mně se zdálo, že cítím člověčinu. -"Liduprostý?" Takový podfuk.
Tady je. Hrabě Tlučhuba.
Ještě že mám sešitý oči, protože nechci ani vidět...
Mavis, zlato, jsi tam?
Mavis? Mavis?
Mavis, kde jsi?
Mavis?
Tati, uděláš pro mě něco?
Ano, samozřejmě, miláčku. Cokoli.
Vymažeš mi paměť?
Ne, ne, ne. To nemůžu. Chci, aby sis toho spoustu pamatovala.
Měls pravdu, tati. Lidé nás nenávidí.
Zlatíčko, všude jsou davy vhodných monster.
Jsi moc mladá, abys...
Co je to? Co to čteš?
Pravá láska Od mámy
K tvým 118. narozeninám
"Dva osamělí netopýři se v noci potkali.
"A blik, na první pohled se zamilovali.
"Hned věděli, že se z nich stane pár.
"Tohle bliknutí zažiješ jenom jedenkrát.
"Tvé bliknutí přijde, má milá.
"Hýčkej ho.
"S láskou máma."
-Myslela jsem, že to mezi námi bliklo. -Mezi tebou a Johnnym?
Asi jen u mě.
Měl bys být šťasný, tati. Už nemám žádný důvod k odchodu.
Jiné sny nemám. Teď jsem jako ty.
Marto, co jsem to udělal?
-Kde je můj účet? -Tady. Jsem na řadě.
-Odhlašuju se. -Tady máte klíč! Tady máte klíč!
Proč nám účtujou minibar?
Zlato, děti ho vyhodily z okna.
-A my za to můžem? -No...
Promiňte! S dovolením, jo.
Promiňte, dostal jsem pár lidí do expresní pošty.
Přátelé, prosím, přestaňte.
Příliš pozdě, krysopýre!
Snažně vás prosím.
Potřebuju, abyste mi pomohli najít Johnnyho.
Toho člověka? Mohl nás zabít!
Dotýkal se mé kytary!
Strčil mi ruku do úst, aby viděl, jestli zmizí.
Nechal mě sníst svou koloběžku.
Vím, že jsem lhal.
Mýlil jsem se.
Ale musíte mi věřit,
že Johnny nebyl špatný hoch.
Pravda je, že ani nevím, jestli jsou lidé ještě zlí.
Franku, no tak, kamaráde. Ty to chápeš.
Nemluví s tebou.
Nejdřív říkáš, že lidé jsou zlí, a teď že jsou dobří.
Co dál? Nahoře je dole, studené je horké, gremlinové nesmrdí.
Tak bacha!
Já měl Johnnyho fakt rád, bratranec nebratranec. Říkal legrační historky.
Myslím, že to mezi nimi bliklo.
Bliklo?
Ale já se do toho připletl.
Blikne vám to jen jednou v životě.
-Ty jsi teď samý zkrat. -To je fuk!
Tak co tu děláme? Jdem najít Johnnyho. Pojďte!
-Jo, jdeme! -Honem!
Jo!
Měli jsme mít líbánky u tvých rodičů!
Dobrý, kam že to jedu?
Do lidského světa, než Johnny zmizí navždy.
Ale co slunce?
Nevím. Musím pádit dál.
Prostě pádí. Páditelnost.
Jedeme v jeho stopách.
Až zmizí, nastoupíš ty, Wayne.
-Já? -Tamhle!
Ano, věděl jsem, že mu něco vypadne z batohu.
To smrdí!
Předveď své kouzlo.
Počkat, mám ho vyčenichat?
Ne. Moje čichací schopnosti jsou dávno ty tam.
Víš, kolik plenek jsem vyměnil?
Kolik hovínek zničilo můj nos?
Ale...
Hej! Opatrně! Dávejte pozor!
Sednout.
Čichejte. Řekl jsem, čichejte.
Ne ke mně! K té košili!
Máš ještě u někoho z dětí respekt?
Vteřinu. Jo. Winnie! Dopředu středem!
Nastoupil do auta. Fiat 86.
Převodovka chce seřídit, ale jinak dobrý.
Projel městem na letiště. Let 497.
Odlet v osm ráno.
To je za 15 minut.
Sedadlo 23 A.
Objednal si vegetariánské jídlo.
Výborně, děkuju ti, drobečku.
Vy ostatní se vraťte k mámě!
Ovce!
Plácneme si! Nenech mě čekat.
-Spousta ovcí! -Zařídím to.
Co je? Na silnici není jediná ovce. Jedem.
To bylo hnusný, kámo.
Ty jíš jehněčí žebírka, to je to samý.
Na tohle nemáme čas. Honem, pohyb!
Hele, člověk.
Vítejte v Transylvánii!
To bylo neskutečný.
Festival monster?
VÍTEJTE NA FESTIVALU MONSTER
Co je Festival monster?
MILUJEME DRÁKULU
CHCI SVOJI MUMII
NESU POCHODEŇ PRO FRANKENSTEINA
Věděli, že přijedeme?
DRÁKULA PREZIDENTEM
Mají nás rádi?
Opravdu?
Promiňte! Nevíte, kudy se jede na letiště?
Ano, spolu-Drákulo. Vede tam jen jedna cesta. Blé, ble-blé.
Je celá ucpaná. Nestihneme to.
Měli jste vyjet o hodinu dřív. Blé, ble-blé.
Já neříkám "blé, ble-blé".
Tak jo, musíme pěšky.
Draku, tohle tě ochrání.
Kdyby tak ten chlap věděl, že mluví se skutečným Drákulou.
Utekl by do kopců!
Moment. Moment.
To je ono.
Zjistí, že jsme skuteční, jen když jim to sami ukážeme.
To by mohlo vyjít.
To je jako chceš vyděsit? Lidi neděsíme už stovky let.
Asi to nejspíš ani neumím.
Nic ze sebe nedostanu. Fakt nic.
Tak jdeme dál.
Oheň! Oheň!
Oheň!
Snažím se vás vyděsit!
Jsem pravý Frankenstein!
My víme! Milujeme tě!
Podepsal bys mi pochodeň?
Poslouchejte, než budeme pokračovat, tamhle je pravý Drákula!
Dokaž to.
Dobře. Pokračuj.
Drakova dcera je zamilovaná a on se musí dostat na letiště!
Ale nemůže projít tím davem!
-Proč neletí? -Slunce, idiote. Je upír.
Správně. Děkuji vám, exotické monstrum.
Jestli jste opravdu naši přátelé, uvolněte mu cestu!
Fajn. Všichni Drákulové do řady. Blé, ble-blé.
Vy ostatní zvedněte jejich peleríny. Chraňte našeho přítele. Blé, ble-blé.
To všechno kvůli tobě, kámo.
Běž.
-Hodně štěstí! -Dožeň je!
Běž, Draku, běž!
-Běž, Draku! -Běž, Draku!
Běž, Draku!
Dožeň je!
Běž, Draku, běž!
Milujeme tě, Drákulo!
Nemám na výběr.
Tak jo. Musím to dokázat.
Jonathane. Jonathane, slyšíš mě?
Pověz, zdá se ti o tom, že jsi upír?
Takhle nás ukazují. Neuvěřitelné.
Jonathane. Jonathane.
Slyšíš mě?
Páni! Netopýr!
Moment, on mluví. Drákulo? Jste to vy?
Drákulo.
Já vám nerozumím.
Cože? Moje ruka v kožené botě?
Cože? Japonsko jí dušený jehně?
Víte, že se z vás kouří?
Promiňte. Pardon, omlouvám se.
Ouha. Promiňte.
-Co to sakra je? -Netopýr, a takhle vysoko?
Prosím, připoutejte se. Jen pro jistotu, zatímco...
Zatímco uslyšíme zvláštní hlášení pro mého drahého přítele Jonathana.
Drákula?
Drahý chlapče, udělal jsem hroznou chybu.
Chtěl jsem svou dceru udržet u sebe, protože jsem věděl, že ji budu vždy chránit.
Ale teď si uvědomuji, že děti musí vše objevovat samy.
Klopýtají a padají, smějí se i pláčou,
ale to je život.
Pravda je, že s Mavis patříte k sobě.
Mezi vámi to bliklo.
Jestli má věnovat svou důvěru někomu jinému,
jsem vděčný, že jsi to ty, Jonathane.
Doufám, že mě slyšíš a odpouštíš mi.
Teď se vrátíme k rychlému doplnění paliva
a pak budeme pokračovat v cestě.
Nechte toho kňourání! Já tady venku hořím!
Tati?
Nic mi není. Jsem jen trochu spálený od sluníčka.
Zlato,
vždycky jsem myslel, že nejhorší ze všeho by bylo vidět tě odcházet.
Ale nejhorší je vidět, jak se trápíš.
Mavey, chci, abys žila svůj život.
Nevím, jak to mám udělat.
Maminka ti svůj dárek k narozeninám už dala.
Můžu ti teď já dát ten svůj?
K čemu mi to bude?
Je i s příslušenstvím.
-Ty? -Ty.
Proč ses vrátil?
Protože to mezi námi bliklo, Mavis.
Bliklo?
Ale řekl jsi, že nenávidíš monstra.
No jo, bál jsem se, že mi tvůj táta
vysaje všechnu krev, když to neřeknu.
To bych ne...
Ne, má pravdu, udělal bych to.
-Tati. -Mýlil jsem se, čertíku.
Myslíš to vážně, tati?
Běž si vytvořit svůj vlastní ráj.
Můžeme zkusit znovu ten polibek?
Myslím, že ano.
Promiňte. Já jen... Musím si na to zvyknout.
Do toho. Nenechte se rušit.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM, MAVIS
Dost! Dost!
Myslel jsem, že mám lásku, ale byl to jen flirt
Pak jsem poznal dívku, a to byl jiný cit
Sklátí vás to jednou ranou Jak na provázku vás táhnou
Jen se zalykáte, sotva dech popadáte
Byl to mžik, a najednou "blik" a já chtěl zpívat
Poslouchat balady od chlápka jménem Sting
Zadívá se vám do očí A svět se s vámi zatočí
Jako Nala a Simba ve filmu Lví král
Lásky je plný vzduch a mně je všechno fuk
Vznáším se na vlnách naší lásky
Láska je jako déšť A nic mě nebolí
Teprve teď chci slavit
Sešli jsme se a "blik"
Draku, jdete do toho?
Ne, ne, šel jsem blíž, jen abych tě líp slyšel.
No tak, zkuste to.
Tak jo, pokusím se.
Poslouchejte všichni, odsud po světa kraj
Radši se uvolněte a všichni z vás to daj
Kdyby láska byla prachy řvali byste tady strachy
Tohleto bliknutí je jak Kupidovo píchnutí
Byl to blik, bliky blik, bliky bliky blik
Byla jedna dáma, bliklo to mezi náma
Když přijde ten mžik a zažijete blik
Musíte jedno znát Svatební pochod
Vám brzy budou hrát
Lásky je plný vzduch
A mně je všechno fuk
Vznáším se na vlnách naší lásky
Láska je jako déšť A nic mě nebolí
Teprve teď chci slavit
Pro mě jsi ten můj "blik"
Zažijte blik Bude to mžik
To vás vystřelí rovnou do oblak
Tak radši snad s námi budete hrát
Nemrtvého krále se všichni musí bát
KONEC
Úklid!
Já to nebyl.