קוקו!
לא.
לא התכוונתי להבהיל אותך, תינוקת קטנה שלי.
ששש, ערפדית קטנה שלי, אל תגידי מילה
אבא ינשוך בשבילך ראש של ציפור
אני רוצה לנשק את הטוסיק שלך!
נחמד, אבל אולי קצת יותר שטח.
אני רוצה פה הרבה מפלצות.
אני אתפוס אותך, מייוויס קטנה!
אני הולך לתפוס אותך!
מה יש שם בחוץ?
אנחנו לא יוצאים לשם.
לעולם לא.
- אגדות בני האנוש -
"ואז המפלצות ברחו ונאלצו להתחבא.
"אבל הארי בן האנוש מצא אותם, וזינק החוצה מתחת למיטה שלהם."
אני מפחדת! -"ושרף להם את הבגדים
"ונשך להם את הבהונות!
"ולקח להם את הסוכריה!"
אל תיקח לי את הסוכריה.
טפרי-תינוק שלי, את לא צריכה לפחד.
הבטחתי לאמא שלך, שאני אגן עליך לנצח.
מיי-וויי היפהפיה שלי
בואי אנגב לך את כל הקקי
בני האנוש מרושעים
לכן עם אבא תמיד תישארי
ואם בן אנוש ינסה לפגוע בך
אני פשוט אעשה...
כי את הילדה של אבא
הילדה של אבא
אני הוולאד-י-דדי שלך.
פשוט תכופפי את הרגלים ותזנקי.
תסמכי עלי עכברונת.
אני יודעת לעוף!
תראי אותך!
יותר מהר, בייבי!
עשית את זה, בובת וודו קטנה שלי!
סליחה, אדוני.
מה?
אני בסדר.
השטח מוכן.
נראה טוב.
רק מפלצות יצליחו להיכנס?
לגמרי.
המקום מוסתר היטב.
לפני האחוזה שלך יש כמעט שני קמ"ר של יער רדוף רוחות.
והיא מוקפת בארץ המתים-חיים.
כל בן אנוש שיעז רק להביט לכיוון האחוזה, יימלט במהירות.
אבל כמובן, תהיה נבון.
לא מדורות, לא מופעי זיקוקים.
כן. בלי אש, הבנתי.
הגיע הרגע, מרתה יקרה שלי.
הבית למייוויס שתמיד דיברנו עליו.
אף אחד לעולם לא יפגע בה כאן.
- ההווה -
- חי-מת -
כן, בלגן רציני מאחור.
ברוכים הבאים להוטל טרנסילבניה!
נטול בני-אנוש מאז 1898.
המקום הכי בטוח בשבילכם.
קחו לכם לוח ארועים.
אני אישית בניתי לוח מרהיב של ארועים,
שכולם מובילים אל הילולת יום ההולדת של בתי, מחר.
כל שנה ייחלנו לבוא הנה, הרוזן.
אנחנו כל-כך נהנים מתחושת הביטחון.
כמובן. בשביל זה בנינו אותו.
כן, ערב טוב.
תודה, מרטי.
גם אתה נראה חיוור.
אדוני!
יש לנו בעיית צנרת דחופה!
צנרת? בטיפול.
מר גוליגאן!
יש אסלה סתומה בחדר 348.
זה בסדר. לכולנו יש לפעמים כאבי בטן, מר ביגפוט.
הי ילדים! תרגיעו!
אתם אמורים לאמלל רק את אמא ואבא.
לא ולא. ככה מתנהגים?
זה מלון, לא בית קברות.
סליחה, דוד דראק.
דראק! מה שלומך?
ויין, ידידי הוותיק!
כל-כך ציפיתי לסוף השבוע הזה.
תמיד נפלא לצאת קצת מתוך הצללים.
המשפחה נראית יפהפייה!
תן לי רק לנקות את הטינופת שלהם.
שרות חדרים!
פרנקי, ילדי! תראה אותך!
עדיין נוסע עם הדואר, מר קמצני?
זה לא בגלל הכסף.
יש לי פחד ממטוסים, אוקיי?
כל רגע אחד המנועים יכול לעלות...
באש. כן.
"אש רעה".
אנחנו יודעים.
אוגוסטוס, ראש דייסה, תתרכזו!
זה נראה כמו הראש של פרנקנשטיין?
דראק, אחי, מה קורה לגלימה שלך?
מה זאת אומרת?
מי צבט אותי?
מודה באשמה. אי אפשר לעמוד בפניך.
כן, ממש משעשע, האיש הבלתי-נראה.
שלום. נהדר לראות אותך!
הבדיחה שלא נמאסת.
פיספסת אותי.
פיספסת.
אוקיי, ניצחת. תחזיק את הבייקון.
למה אני מחזיק בייק...
לא! רדו ממני!
הנה מגיעה המסיבה!
שלום מארי!
דראק! מה המצב, אחי?
זה חול, מארי! החול!
תמיד כל-כך הרבה חול!
וולפי! ונדה! פרנק!
מת על הבחור הזה!
תמיד מביא אותה בגדול!
אתה גם נראה רזה!
עכשיו כשאתה רק ראש!
אוקיי, אתה תשלם על זה.
אז מה קורה, דראק?
המלון נראה סוף הדרך.
היי, חבר'ה, שימו לב.
דרך אגב, צדקת בהנחיות שנתת לי.
טוב, מצוין.
כן, חציתי את הטיגריס
עד הנילוס וממש בכלל לא היו פקקים.
אתה צוחק עלי?
באמצע הלובי שלי?
דראק, נשבע לך, גבר, אני לא מתנהג ככה.
שרות חדרים!
אני לא גרמתי לזה!
אנחנו מוכנים!
- מזל טוב למייוויס ליום ההולדת -
הלוואי שמרתה הייתה פה ורואה את זה.
מרתה תמיד פה, ונדה.
טוב, חברים,
אני כל-כך שמח, שכולכם כאן כדי לחגוג.
עוד יום הולדת למייוויס הקטנה המתוקה שלי,
ועוד שנה מוצלחת, של מקלט בטוח מפניהם!
אלה צילומים אחרונים של בני האנוש
שמערכת המעקב שלנו חשפה.
הם הולכים ומשמינים כדי להכניע אותנו.
ולובשים פחות בגדים,
כדי לנוע ביתר קלילות ולחנוק אותנו,
לפעור את ראשינו, ולדחוס לתוכם סוכריות.
אבל הם לעולם לא
ימצאו אותנו כאן.
רשע מרושע, לעולם לא תנצח!
אוקיי-דוקי. הכיף מתחיל עוד 30 דקות.
ברגע זה, אני צריך לראות את הילדה הקטנה שלי.
היא כבר לא קטנה!
כן, היא קטנה!
מה קורה?
אנחנו במלון?
פרנק, הזמנת לנו מסז'ים?
השגת לנו שולחן אצל "הגיבן"?
עשית משהו בכלל?
על לא דבר.
מה קורה פה?
אבא, אמרת
שכשאני אגיע לגיל 118, אני אוכל לצאת לראות את העולם
כמו כל שאר האנשים הבוגרים שמותר להם לצאת מהמלון ולחזור אליו.
אבל מייווי-ווייווי, זה מסוכן. בלה-בלה.
אבא, הבטחת לי לפני 30 שנה.
אני זוכרת, שנינו אכלנו עכברים,
ואתה אמרת בפרוש שאתה נותן לי את המילה שלך.
נא לא להפריע!
בוקר טוב, הוד מעלתך!
משרתת, תנקי את החדר הזה!
אה, זה אתה. יפה שהצלחת להגיע.
היא קמה כבר? -קמה ועוד איך.
מוכנה לצאת לדרך. וזה אומר ממש לצאת לדרך! לצאת החוצה לעולם הגדול!
מה תעשה? מה תגיד?
הכל בשליטה. תרגע בבקשה ותעשה את העבודה שלך.
בוקר טוב, מייווי-ווייווי!
יום הולדת שמח, עכברונת קטנה שלי!
תודה, אבא.
אני יודעת שיש לי יומולדת היום.
תיכננתי לנו כל-כך הרבה כיף והנאות!
אבל קודם נלך לתפוס כמה עקרבים ביחד,
רק שנינו, כן, מת-ושקה שלי?
אבא, בבקשה, תן לי לדבר.
אנחנו צריכים לדבר על משהו.
את רוצה לצאת החוצה לעולם. את יכולה.
אהה! ידעתי שזה מה שתגיד.
אבל אבא, נתת לי את המילה שלך,
ואתה יודע שאני יודעת שמילה של דראקולה היא קודש.
שהאמון בנינו הוא ליבת ה...
חכה, מה?
אמרתי שאת יכולה לצאת.
אתה סתם מתגרה בי.
לא. את מספיק מבוגרת לנהוג בכרכרת מתים,
אז את מספיק מבוגרת לבחור בעצמך.
את יכולה לצאת.
כל-כלבת!
הי, עצרי!
חכי שניה, ניבי-מתק שלי.
לאן את עפה?
לגן עדן,
ואלה הדברים שהחלטתי שאצטרך שם.
גן עדן? -כן.
זה המקום שאתה ואמא נפגשתם.
גן עדן תמצאו הכל בהוואי!
דודה ונדה אמרה שהיה ביניכם
ממש "הבזק"!
אני לא יודע שום דבר על שום "הבזק".
איפה מצאת את זה?
באחת המגירות שלך.
למה אתה אף פעם לא מספר לי איך נפגשתם?
האמת היא שזה היה בהוואי.
הווא-מה?
תקשיבי, מתוקה, אני יודע שאת נלהבת,
אבל כולם עשו מאמץ אדיר לבוא לראות אותך ביום ההולדת שלך.
אני יודעת. הם תמיד עושים.
אבל לא נראה לך שאני קצת מבוגרת מדי למסיבות האלו?
אני אוהבת אותם, אבל אני ממש רוצה לראות דברים חדשים.
אולי להכיר מישהו בגילי.
נו באמת. לא, אל תעשי לי את זה.
רק לא את הכירכום-פנים העטלפי הזה.
אוקיי, יש כפר של בני אנוש, קצת אחרי בית הקברות.
את יכולה לעוף לשם ולחזור תוך 30 דקות או משהו.
זה יהיה המון לפעם הראשונה.
טוב, זה באמת לא הווי-ווי, אבל בעיקרון
זה עדיין לצאת החוצה.
אוקיי.
תודה שאתה סומך עלי.
כמובן, קטנה שלי.
נתתי לך את המילה שלי.
היי, מותק!
הי, חבר'ה.
את נרגשת לקראת מחר?
לא כמו שאני נרגשת כרגע!
אתם לא תאמינו, אבל אבא מרשה לי
לצאת לבדי לראות כפר של בני אנוש!
מה?
סליחה. דראק,
יצאת לגמרי מדעתך?
אתה מרשה לבת שלך לצאת לשם,
לכל בני האנוש הנוראים האלה שאתה תמיד מספר לנו עליהם?
בגלל זה בנית את המקום הזה!
הם שונאים אותנו! הם מרושעים!
והם כל-כך קולניים!
דודה יוניס, אולי הם השתנו.
אני פשוט אעוף לי לאורך הרחוב ונראה מה יהיה.
אוקיי, חמודה, תשמרי על עצמך.
קחי איתך בגדים חמים וחרב!
ותיזהרי מקילשונים!
וגם אל תתני לאף אחד לשאוב לך את המוח.
אולי תישארי בין הצללים.
יותר כיף להסתכל החוצה מתחת לאיזה בית.
חברים. היא מסוגלת להתמודד עם זה.
היא דראקולה, בשם אלוהים.
אבל עכשיו ברצינות, תיזהרי מאש.
אש רעה.
ביי לכולם!
דראק, אני לא מאמין כמה אתה רגוע.
אני גאה בך. דראק?
דראק?
לאן דראק נעלם?
זה ממש מהמם!
הנה בית הקברות, בדיוק כמו שאבא אמר.
הלו.
יש פה מישהו?
ערפד! -לנשוך בהונות!
היי, בני אנוש.
הכל בסדר? קוראים לי מייוויס דראקולה ואני...
ערפדה!
לשרוף בגדים! -לשרוף את הבגדים שלי?
באמת? -ערפדה!
ניקח לך את הסוכריה!
אני ידידותית! באמת.
תרגעו. -סוכריה.
רק רציתי להגיד היי.
באמת! בחיים לא פגעתי באף אחד!
למדתי בבית לא בבית-ספר!
זה שום?
כל-כלבת, אתם בוערים.
אני יכולה לעזור במשהו?
אבא צדק.
זה עבד.
עכשיו התינוקת שלי תהיה מוגנת. לנצח.
זהו, כולם לחזור לעבודה.
הי! אתה לא צריך את הבובה!
תשאיר אותה פה! קדימה!
איפה היית?
ל מה אתה מתגנב ככה?
שקט!
מתוקה, חזרת. כל כך מהר?
בוא תיכנס, אבא.
איך היה? איך העולם הגדול?
איך היה שם בחוץ?
היה בסדר, אבא.
מה קרה?
אבא, צדקת!
בני האנוש איומים!
הם בדיוק כל מה שאמרת!
הם רצו לנשוך לי את הבהונות! -את הבהונות שלך?
והיה להם שום! על לחם!
תראי אותי!
אני מצטמרר מרוב פחד!
אני כל כך מצטער, מתוקה שלי.
זה נורא שהיית צריכה לראות את זה.
אני כל-כך מצטערת שפיקפקתי בך.
אני לעולם לא אצא מפה יותר.
אוקיי.
תקשיבי, אבא יעשה לך את היומולדת הכי, בעולם!
תראי מה הבאתי לך.
את הפנקייקס-תולעים שלך.
אל תהיי עצובה.
את זוכרת שזאת השנה, שאנחנו פותחים את המתנה של אמא.
מה היא הביאה לי?
תיכף נראה.
היא אמרה שאסור לפתוח, לפני שתהיי בת 118.
חיכינו עד עכשיו.
תאכלי את הפנקייקס-תולעים שלך.
ותרדי אלינו ברגע שתרגישי שאת מוכנה, מתוקה.
מה עשית?
את מה שהייתי חייב לעשות.
יום אחד היא תודה לי.
כן, זה בדיוק מה שאמר הבחור שכיווץ לי את הראש.
כן, מה אתה רוצה, עוגייה?
היית בסדר.
תתקדם.
יש!
ערפד!
בן אנוש!
מי אתה? ואיך מצאת את המקום הזה?
אני ג'ונתן.
וטיפסתי לי בהרים עם כמה חבר'ה...
ושמעתי את הסיפור על היער המבעית.
ואתה מכיר מישהו שלא יכנס ליער מבעית?
ואז אני רואה את האהבלים האלה עולים באש.
וכאילו הלכתי אחריהם, לטירה המהממת הזאת.
אבל כמובן תהיה נבון.
לא מדורות ולא מופעי זיקוקים.
כמה אתם? -רק אני.
אני אוהב לטייל לבד.
פוגשים כאלה אנשים מהממים באכסניות נוער.
היי, אם מדברים על מהמם, אז הגלימה שלך, סוף הדרך!
יש פה כאילו מסיבת תחפושות?
מה עשיתי?
הכל באשמתי.
אתה חייב ללכת מפה.
אוי, לא. -סליחה.
אחת הפיראנות שלך באגם, מאד לא מנומסת.
היא אכלה את גיסתי.
אני כבר מתפנה אליך!
מר דראקולה, ביקשנו חדר שמשקיף לבריכה.
החדר בסדר. אנחנו רוצים לקבוע מסז'.
שוודי. -שיאצו.
ארומתרפיה. -גב תחתון.
לא רוצים אבנים -רוצים מסז'.
אחזור אליך, מר הידרה-ברג. -אני מאד מקווה.
תוודא שזה באמת יקרה.
בשבילך, גברת הידרה-ברג!
שמחתי.
מה קורה? די מחניק לי פה מתחת.
הי, דראק! איך הלך עם מייוויס?
היי! לאן נעלמת?
וואו!
חדר קטן לטירה כל כך גדולה.
אין מיטה, אבל תראה איזה יעה מהמם.
שקט, אוויל שכמוך.
איזה נשק יש לך פה?
הקלשונים שלך?
אני לא יכול לנשום!
זה הורג אותי!
כן, ממש הגיע הזמן לכיבוס וקיפול.
מה זה?
מכשיר עינויים?
מתקן לשליטה במחשבות?
אתה לא תקרא את המחשבות שלי!
אני לא ארשה לך!
אחי, כולה מוסיקה.
קח. תנסה!
זה גונב את הנשמה שלי!
מה? דווקא אחלה שיר. אל תהיה סבא.
אתה חייב ללכת מפה.
שום בן אנוש לא נכנס מעולם לטירה הזו. ואם מישהו יראה אותך,
הביטחון שבמלון. המקלט! אף אחד לא יבוא הנה יותר לעולם!
כן, לך על זה!
"לא יבוא יותר לעולם!"
מת על הקול הדראקולי שלך! ממש סוף.
ומייוויס, אם היא תראה אותך, היא תדע ששיקרתי. לא!
מי זו מייוויס? זה החדר שלה?
אין לי בעיה לגור עם שותפה.
גדלתי עם שישה אחים, אני טוב בלהתחלק.
אני לא יכול להרוג אותו.
זה יחזיר את המפלצות מאות שנים לאחור.
פעם בהמבורג, גרתי עם בחור,
שתפסתי אותו גונב לי את השמפו.
אמרתי, "מה הקטע, אחי", והוא זרק עלי צנצנת פרחים. אבל הוא היה מגניב.
מה אתה מברבר?
מה? אוה!
תראה איזה תחפושות מהממות!
תחפושות!
מה הקטע? מצטער, אחי, אני חייב את התרמיל שלי.
כל החיים שלי בתוכו. -הוא יהיה פה.
אוקיי. אני פשוט... אוהב את התרמיל שלי.
מה אתה עושה?
הי! מה אתה עושה לשיער שלי?
הי, מספיק, זה מדגדג!
תראו קטע. אני סחבק של פרנקנשטיין!
שלום. -תראו אותי.
זה לגמרי נורמלי, אין שום בעיה. זה רק עוד מפלצת שאיתי.
אחי, כולם ממש השקיעו הערב!
חכה, למה אנחנו הולכים לכניסה הראשית? אנחנו עוזבים?
בונז'ור, דראקולה.
היי, חוטם, מה המצב?
לא כרגע, קווזימודו.
מה?
לא! אל תהיי מגוחכת.
זה לא בן אנוש, זה מסייה דראקולה.
מגוחך ביותר. זה אני.
אצבעות לטאה ברוטב השטן.
ביקשתי טחול בשמיכת-בצק.
טיפש מכוער! אמרתי לך, הוא לא אוהב
אצבעות לטאה. -אבל אמרת...
וואו! אחלה תחפושת!
וואו. ברצינות, אני חייב לשאול אותך. איך הצלחת לעשות את זה?
כאילו, זה נראה ממש אמיתי.
כאילו, אני יכול ממש להכניס את היד עד לצד השני...
מה בדיוק אתה חושב שאתה עושה?
היא אמיתית! אתה אמיתי!
כן! ואתה תכף תחטוף מכות אמיתיות! תוציא את היד שלך מאשתי!
אוי, לא.
מותק, פשוט לא ידעתי איפה את.
חשבנו שאת עדיין בחוץ.
אוה לא. אני לא מבינה למה בכלל רציתי לעזוב.
בני האנוש כל-כך משעממים.
מייוויס, מתוקה, את בסדר?
כן, נראה לי. זה היה כל כך מוזר.
כואב לי הראש.
מי זה? -מי זה מה?
אה, זה.
זה אף אחד.
ברצינות, אבא? -"אבא"?
כן, אני יודעת. הבת של דראקולה. כולם מתחרפנים בהתחלה.
"דראקולה?"
אוקיי, אנחנו צריכים ללכת.
בבקשה אל תהרוג אותי! אני כל-כך צעיר!
יש הרבה מקומות שאני רוצה לראות!
יש לי כרטיסים לשש הופעות של להקת דייב מתיוס!
אני חותך מפה!
שתוק כבר.
אני לא מצליח לחשוב עם כל הרעש שאתה עושה.
מצטער, גלן, תחזור לישון!
רגע, אתה לא הולך למצוץ לי את הדם? -פרנויה אנושית קלסית.
הדם האנושי מלא שומן, ואתה אף פעם לא יודע איפה הוא היה.
אז דראקולה לא שותה דם?
לא, אני שותה תחליפי דם.
או "כמעט דם" או "מקצפת דם". ממש אין הבדל בטעם.
אז, כאילו, וואו, אתה כאילו הרוזן דראקולה האמיתי?
כאילו "אני דראקולה. בלה-בלה".
אף פעם לא אמרתי בחיי: "בלה-בלה."
אין לי מושג מנין זה הגיע.
אפשר לשאול מה זה בדיוק המקום הזה?
"מה זה המקום הזה?"
זה מקום שבניתי בשביל כל המפלצות שם בחוץ,
שמתגנבות בין הצללים, מסתתרות מפני בני האנוש שרודפים אותן.
מקום לבוא אליו עם המשפחה, ולהיות כמו שהן.
מקום נטול לפידים, קלשונים, המון זועם!
מקום של שקט, נינוחות
ושלווה.
מגניב. אז זה כאילו מלון למפלצות?
כן, בדיוק. "מלון למפלצות." תמצות הולם.
אוקיי, קפוץ על הגב שלי. אנחנו עוזבים.
היי, גבר, אתה עטלף עכשיו.
תמיד רציתי לעוף. איך זה מרגיש?
זה מטורף. חכה! אני רוצה להישאר.
פרנקנשטיין יכול לחתום על התחפושת? אוכל לפגוש אותו?
היי, אם אני אתקע את היד בפה של האיש הבלתי-נראה,
היא תעלם? -היי!
מייווי? מה את עושה, תפוז-דם מתוק קטן שלי?
החבר שלנו בדיוק הולך.
כן, הוא בדיוק התכוונן לעוף איתי דרך החלון.
הבחור הזה. הוא כל כך מצחיק.
היי, תראה, יש לך משהו על הפנים.
תגבה אותי, אם אתה עוד רוצה אי פעם לראות את התרמיל שלך.
רק שניה, אז לא היו עלייך בגדים כשהיית עטלפה?
או שלבשת מדי-עטלף?
מי זה בדיוק היצור הזה?
עטלפית-מתוקית שלי!
יש לך יום הולדת היום.
ואת יודעת שאני רוצה שתהיה לך, חגיגת יומולדת הכי בעולם.
אז, הייתי זקוק לעזרה.
אתה היית זקוק לעזרה?
כן, תראי, נכון שאני טוב מאד, אבל חשבתי שזה יהיה יותר
"הכי מאוד בעולם", אם מישהו שיותר קרוב לגילך יעזור בתכנון המסיבה.
אתה בגילי? -ברור!
בת כמה את?
מאה ושמונה עשרה.
מאה ו?
כן. אני בן מאה עשרים ואחת.
באמת?
את רואה? הכל לגמרי נורמלי.
אני מארגן מסיבה והוא עוזר.
אדוני, מקרה חרום. -לא עכשיו.
אתה לא רואה שאנחנו פה באמצע משהו מאד נורמלי?
רגע, מה קורה פה?
יש מקרה חרום במלון היקר שלך, ואתה לא רץ לפתור את זה?
למה? זה בגללו?
וואו, תראו את הפנים שלי!
לא גל-עצמות-יקרות-מפז שלי, זה לא בגללו.
מעולה. אז לך תבדוק מה קרה, ואני אארח לו לחברה.
לא! הכל רק לא זה! -מה?
כלומר, כי הוא זקוק לזמן כדי לתכנן.
ואם את מארחת לו לחברה, הוא לא מתכנן.
הוא מתחבר בחברתך,
ואז התכנון לא יתוכנן.
טיעון מוצלח. -שקט!
אוקיי, אז אם אחר כך לא תהיה עסוק בתכנון, אולי נוכל לבלות קצת ביחד?
נשמע טוב. -כן. שמעת?
נשמע מטריף.
אז תבלו יחד. נתראה אחר כך, מתוקה שלי. מקסים!
אוקיי, אתה לא מבלה איתה.
כי אתה הולך מפה.
אבל אמרת בדיוק ההיפך!
אבל אדוני, מקרה החרום!
בוא אחרי.
אוף, הילד הזה מסריח.
לאן אנחנו הולכים?
אנחנו נפטרים ממך
דרך מעבר סודי, כדי שהיא לא תראה אותנו.
אני יכול לשאול אותך שאלה?
זה אמיתי, הקטע עם השום?
כן, אני לא סובל שום. הגרון מתנפח לי.
יתד עץ בלב?
יש מישהו שזה לא יהרוג אותו?
הנה המקום.
אוי! אני מצטער! הלכתי לאיבוד!
כן, אני יודע שזה ירח הדבש שלכם. אני מתנצל.
תחזרו לעשות מה שעשיתם.
אני לא יורד הנה לעתים קרובות.
זאת אמורה להיות דרך המילוט למקרה שבני האנוש יפלשו אי פעם.
אז אני כאילו הבנאדם הראשון פה? איזה מגניב.
אוי.
אני חושב שזה המקום.
מה קורה? -מצטער!
טעות שלי! -מה הבעיה שלכם?
וואו, אחי, מדהים המקום הזה!
אוקיי, אני ממש צריך דממה כרגע.
טוב, פעם שלישית...
דראק!
כן, פרנקי?
היי, אחי, מה אתה עושה?
אל תזוז.
זה לא חשוב עכשיו. מה אתם עושים?
רצינו לעשות חזרה על הקטע הגדול שלנו למסיבה של מייוויס,
אבל הלוזרים האלה לא מוכנים לרדת מהבמה.
אוקיי. תניח בזה הרגע את זומבים
מוצרט, בך ובטהובן.
יצא לך בכלל להתאמן, זומבי בטהובן?
תקשיב, דראק, רצינו ללכת על משהו כמו בימים הטובים של פעם.
אפילו חשבנו שאולי תשיר איתנו.
באמת, חברים, אתם יודעים שלא שרתי בציבור, מאז מרתה.
אבל חשבנו שמייוויס כל-כך תאהב את זה.
אמרתי לא!
אל תבקשו ממני שוב!
אוקיי. עכשיו נחבק את הזומבים. בואו נשלים כולנו.
וואו, הוא ממש הפחיד אותך. לא פחדתי.
התנהגתי בנימוס, אוקיי?
הי! מה אתה עושה פה? חשבתי שאתה מתכנן.
לא קלטתי איך קוראים לך.
קוראים לי מייוויס.
מייוויס? שם מגניב.
כן, אמא שלי בחרה אותו.
ותגיד לי איך קוראים לך?
אני? איך קוראים לי? שאלה טובה.
ברור שאני פרנקנשטיין.
לא, אתה לא. פרנקנשטיין זה הדוד שלי ששם.
האדון שמחבק את זומבי מוצרט.
הבנתי. ברור שהוא הדוד שלך.
את מבינה, אני לא ה-פרנקנשטיין.
אני הבן-דוד שלו, ג'ונישטיין?
"ג'ונישטיין?" -הי, מייוויס!
מי זה?
המפלצות האלה יהרגו אותי?
לא כל עוד הם ימשיכו לחשוב שגם אתה מפלצת.
זה די גזעני.
נדבר על זה אחר כך.
רגע, הוא לועג לי? -אוה לא!
ודאי שלא, כי הוא...
הוא הבן-דוד שלך, ג'ונישטיין!
כן.
אין לי שום בן דוד.
לא, יש לך. הוא בן-דוד ששי שלך מדור שלישי.
מצד היד הימנית שלך.
יש לך בן-דוד?
פרנק, אם היד שלך יכולה לדבר,
היא הייתה אומרת לך שלבעלים המקורי שלה היה אח.
שהתחתן עם אשה.
ש... -בגלל שהיא חנקה חזיר!
יש לי דם של חונקת-חזירים ביד?
מגניב למדי.
אז, יא בנדוד, כיף להכיר אותך.
אז, מה מביא אותך הנה, ג'וני?
מה זה היה? -סליחה.
אני באמת חייב לכחכח לפני שאני מדבר.
מכל מקום, מה מביא אותך הנה?
מתכנן מסיבות.
כן, גייסתי את מר שטיין, לעזור לי עם המסיבה של מייוויס.
רק רגע, אתה ביקשת ממישהו לעזור לך?
קפטן-חולה-שליטה?
רוזן. וכן, חשבתי שלהביא מישהו קרוב לגילה של מייוויס, יהיה מאד יעיל.
כן, הוא ממש היה צריך זווית רעננה.
אוקיי, ג'וני, מיסטר ארון-מתים-לחוץ
תכנן שהחנונים האלה עם הפאות ינגנו רוב המסיבה.
ואנחנו חשבנו קצת להתסיס את הענינים.
וואו! כולכם מנגנים? בואו נשמע אתכם!
ילדה
לא ייאמן שזה הלילה הגדול שלך
כאילו רק לפני כמה ימים עדיין אכלת יתושים
אבל עכשיו את כבר אוכלת צפרדעים ועכברים
זוללת אותם כמו דוריטוס
תגידי לי, ילדה
איך חלף הזמן?
הי. חכו רגע.
עצרו.
זה חמוד, אבל קצת מיושן.
כן, תודה, ג'וני.
אתם חייבים לגמרי להגביר את הקצב.
אני אראה לכם.
איש הזאב, תן לי צליל!
שתים, שלוש, ארבע!
ילדה ערפדה עם ניבים ניביים
שיער חמוד לעורר עם פוני מפונפן
הנסיכה הקטנה הולכת להיות מלכה
הגבירה העטלפה הגיעה לגיל הבגרות, 118!
מאה ושמונה עשרה! -תגידו 118!
יש! צלילה מהבמה!
גדול!
אני מה זה המומה עכשיו!
אני חושב שהבן דוד שלי יעשה לנו פה מסיבה, סוף הדרך!
ואולי הוא גם יצליח למצוא לי כמה חתיכות.
אנחנו לא עושים שום דבר כזה!
אנחנו חייבים להיצמד ללו"ז, בסדר?
בסדר, אבא, טוב.
ג'וני, אתה גם בא.
זה בסדר מצד דראקולה?
נ-27.
ג-61.
בינגו!
איך את מעיזה!
את יודעת איזה רופא יצר אותי?
אני לא עשיתי את זה.
מעגלים.
"הזבוב?"
ידים? -סרט.
קיא. "-הקיא?"
"ההקאה." -לא. זה לא היה רמז.
כלום?
ריקנות? -משקפיים?
מנענע במשקפיים?
מנענע במשקפיים לצדדים!
בארץ המראות.
אני גרוע בזה.
אני לא עשיתי את זה.
ולאחור. ולמעלה. ולדחוף.
וחצי-סיבוב. ולאחור.
ולמעלה. וחצי-סיבוב.
ולדחוף.
לא! אל תחקו את זה.
ולאחור. ולמעלה. וחצי-סיבוב.
אני רוצה חביתת איל נגוע בדבר עם ממרח מקקים וריבת עכברים.
אה, ועם חלבונים.
בונז'ור מסייה דראקולה.
תרשה לי להכין לך חביתה?
לא. אני לא רעב.
מה? אזמרלדה, את שוב מריחה את זה?
בן אנוש! -אני כן רעב!
ג'וני, היית בטאג' מאהל?
נו באמת. שום מפלצת לא הייתה בטאג'.
כל-כך הייתי רוצה להיות שם.
אתה יודע מה? אני מזמין חביתות!
שמעת אותו! תכין!
איך התמודדת עם ההמון?
כן, האמת שזה די מטורף בקיץ.
אבל את יודעת איך זה, זורמים.
הוא פשוט זורם. מגניב שהוא זורם.
כן, מגניב.
תראי, גללי אהבה שלי, הבאתי לך בייגל עם גבינת צרחת, שאת הכי אוהבת.
כל-כלבת! תודה, אבא!
ג'וני, תטעם קצת גבינת צרחת, זה מדהים.
וואו, מגניב!
אבל אני אלרגי לגבינת צרחת. אז, סירוב מנומס.
כן, כמובן.
ג'וני, אפשר שיחה קצרה בענייני תכנון המסיבה?
מה אתה עושה?
אם הם יגלו שאתה בן אנוש, הם יצאו מדעתם!
תרגע. אף אחד לא חושד בשום דבר.
הדבר היחיד שנראה משונה זה ההתלחשושוית שלך.
די, בוא נגמור עם זה! תגיד להם שאתה הולך לבריכה ותפגין התלהבות.
ואז תגיד שנפגעת בגב ואתה חייב ללכת.
הנה מתחיל הכיף!
אוי, חבר'ה! אוי, הגב שלי!
אני על הגב שלך!
לא! הוא אמר, "אוי, הגב שלי!"
תקפצי על הגב שלי! -קדימה!
מתחילים! קרב תרנגולים!
הלך עליך, ג'וני!
אתה הולך להפסיד!
נחיה ונראה, "מייווי-ווייווי"!
תרגעו כולכם עם קרב התרנגולים הזה!
כולם, להפסיק להשתולל!
פרנק, אם תיפצע...
זה בסדר, מותק.
השטיינים נולדו לדברים מהסוג הזה.
ג'רונימו!
ילדים, למה עשיתם את זה?
פשוט הייתי עכשיו בבריכה!
המים קרים.
אל תשפטו לפי זה.
ג'וני! האיפור שלך!
האיפור שלך!
צא החוצה. עכשיו.
אוי, לא!
כנראה שהרוזן רצה לשחות קצת!
פגז!
פישלת, בייבי. פישלת בגדול!
אמרת לך לא להתבלט.
אתה תהרוס את המלון שלי אם זה יוודע להם!
ואולי אתה פשוט מקנא
שאנשים סופסוף נהנים במקום הזה.
זה לא היה כיף.
כולם רצים, קופצים, שוחים, בלי שום סדר.
זה היה ההיפך מכיף!
יש לך בכלל מושג מה זה כיף?
אני המצאתי את הכיף!
איך זה שהאנשים הלא-נכונים זוכים להיות בני אלמוות.
תביט אלי.
אתה לא תזכור שום דבר מהמפגש הזה.
אין לך שום זיכרון מהמקום הזה או מהמפלצות שפגשת.
עכשיו לך, ואל תחזור לעולם.
רק שניה, לעולם לא לחזור למלון?
מה? היית אמור לשכוח את המלון.
השתמשתי בכוחות שלי למחוק לך את הזיכרון!
הסתכלתי לך ישר בעיניים!
אה, אולי זה בגלל העדשות-מגע.
המה? -השמיצ'יקים הקטנים האלה מפלסטיק
שעוזרים לי לראות יותר טוב.
הנה, אני אנסה להוציא אותן ממש זריז.
זה הדבר הכי מגעיל שראיתי בחיי!
כמעט הצלחתי. -בבקשה תפסיק לעשות את זה!
להוציא אצבעות מהעיניים! די!
תקשיב לי. אסור לך לחזור הנה לעולם.
אתה לא תתקרב הנה ולעולם לא תספר לשום בן אנוש על המקום הזה.
אחרת אני אמצא אותך ואמצוץ כל טיפת דם מגופך
עד שתיראה כמו כרית פלוצים בלי אוויר.
לך מכאן.
אני לא מאמין שאני הולך מפה. זה היה יכול להיות מדהים!
הבחור הרס הכל! תמצוץ ת'דם שלי.
הייתי צריך פשוט להגיד, "אני נשאר וזהו, יא זקן!"
להכניס לו בעיטת ברוס לי. בום ישר ב...
אוי, אלוהים! הרוזן דראקולה, בבקשה, אל תהרוג אותי! אני הולך!
בוא אחרי. -לא, מייוויס. אני חייב ללכת מפה.
אתה בטוח? יהיה כיף. -אוקיי.
הוא לא יראה אותי, נכון?
וואו, תראי איזה נוף יש מפה!
אפשר לראות כמעט עד בודפשט. -מה-ד-פשט?
זה ליד הא-ווי-פיי?
מה? אה, את מתכוונת להוואיי. כן, מקום משגע.
הייתי שם בפסטיבל מוסיקה.
פסטיבל מוסיקה אנושית?
לדעתי כן.
וכולם נשכו לך את הבהונות ותקעו לך לחם שום בפרצוף?
לא. היה אחד שלקח לי מהחטיף-אנרגיה ביס יותר גדול משציפיתי,
אבל האשמתי את החום.
מדהים. היית בכל מקום.
את יודעת, כאילו, מה האלטרנטיבה?
סתם לשבת בבית, לא לתייר, לא לראות מה יש בעולם?
אתה בן 121 רק פעם אחת בחיים, נכון? אתה חייב למצות את זה.
כן.
אלוהים, הזריחה מכאן, בטח ממש מדהימה
אוי, אני מצטער.
בטח אף פעם לא ראית זריחה, נכון?
לא, האמת שלא. למה?
בואי! יש לי רעיון.
תסתכלי.
לא אמרתי לכם שיהיה לנו כיף פה? זה לא הכי טוב שיש?
כן, אני מפתח זיעה נעימה.
מה הילד הזה יעשה אחרי שהמסיבה תיגמר?
נהדר לבלות איתו. -כן, הוא חיה.
והיה כל-כך נחמד לראות את מייוויס צוחקת וכל כך בכיף איתו.
מי בכיף עם מי? נו באמת.
מייוויס לעולם לא תוכל להיות עם מישהו מסוגו.
סליחה? "מסוגו?"
אתה אומר שאנחנו לא מספיק טובים בשבילך,
"הוד מעלתך"?
לא! פרנק!
אני אומר שהיא לעולם לא תהיה, עם מישהו שהוא כזה ג'ינג'י מתולתל.
מה רע בג'ינג'י מתולתל?
למה אותך זה מעליב? -אני ג'ינג'י מתולתל!
ואיך הייתי אמור לדעת את זה?
זה הדבר הכי מדהים, שראיתי אי פעם.
ג'וני?
חבר'ה, תרגעו.
כל זה כבר לא רלוונטי כי ג'וני הלך.
רק רגע! הוא הלך?
כן! הוא החליט שמייוויס לא מוצאת חן בעיניו, וגם אנחנו לא.
היי.
כנראה שג'וני שינה את דעתו.
אני לא מאמין שנשארת פה! אתה לא קולט!
יקרו לך דברים רעים!
אני חייב לארגן את המחשבות שלי.
אוקיי.
אתה רואה את השולחנות האלה?
אתה יכול לבלות את כל היום בסידור השולחנות,
מתכנן מסיבות שכמוך.
נהדר. אני לכוד פה.
עכשיו אני יודע איך הבת שלך מרגישה.
די! עד כאן! תפסיק!
לך תעמוד בפינה, אתה בעונש!
בעונש? אני בנאדם מבוגר!
אוקיי. שולחן 57, בבקשה לעבור למיקום 23.
מגניב. -פנים לקיר.
שבע עשרה לארבעים ושמונה. 16 ל-47. 19 ל-50.
שיא המדהימות. -תן לי לעשות את העבודה שלי!
עשרים ותשע לשלושים וחמש.
ארבעים ושתיים לשמונה עשרה. עשר ל-44.
17, 18, 19, 20, 21, 22, 23.
שלושים ותשע לעשרים וארבע.
שלושים ושש למעלה!
עשרים ותשע לשלושים וחמש.
שלושים ואחת לתשע עשרה.
עשרים וארבע למעלה!
שבע ל-25. 14 ל-30.
היי, לאן נעלמת, סבא? -אל תילחץ, יא שפוט של כוח המשיכה!
תאכל אבק, ניבי-שיבה!
חמישים ושש ו-43 לצד שלי!
תהיה מוכן לבכות, בילי-תרמילי.
ככה עושים את זה! חצי צינור, בייבי! -מה שתגיד.
כן! תמשיכי להריח.
את תתפסי את האנוש, ואז אני אכין קדירת אנוש!
עשרים ושבע, 45, 65, 76, 48, תחסמו אותו.
תחסמו אותו!
נו באמת, אחי!
נחמד!
תופס אותך, אחי.
נא לא להפריע!
אנשים מנסים לישון פה!
ראית את זה?
מי זה הבחור הזה, סר נשבר-א-לוט?
אני חייב לומר שזה באמת היה כיף. אוקיי?
אוקיי? הכיף שדיברת עליו קודם? שיחקת אותה!
ג'וני?
קווזימודו!
מייוויס? למה את עדיין ערה? השמש זורחת. זה יכול להרוג אותך מעי-דבש שלי.
לא הצלחתי להרדם. אתה יודע איפה ג'וני?
אני לא יודע.
למה את רוצה לדעת?
הוא מוצא חן בעיניך? -מה?
לא. בחייך, אבא. הוא כזה מוזר ומגושם.
כאילו, מה אתה, אידיוט, או שאתה יודע שאתה מקסים?
תזכרי על מה דיברנו.
יש לך מיקום לקווזימודו? -כן, אדוני.
הם חוצים את הלובי, לכיוון המטבח.
אני צריך שהם ייעצרו מיידית.
ברור? -כן, כשמש!
אנחנו על זה!
פיספסת!
מה זה צריך להביע? תנו לי לעבור!
קווזימודו וילסון, אתה בא איתנו!
למה זה כאב לי?
תקשיבי, מתוקה, לא מתאהבים בגילך.
אמא הייתה בגילי. וניס אומרת שאמא נישקה אותך ראשונה,
כי פחדת לעשות את הצעד הראשון.
כן.
תשכחי הכל עלי ועל אמא שלך ועל נשיקות.
אבא, בשלב כלשהו, אני הרי אתחתן.
אני לא יכולה להיות פה לנצח. -מה? למה לא?
בקושי נשרו לך ניבי החלב.
קווזי שוב מנצח!
כשאתה נחבט בגבנון אתה נוחת על הישבנון!
אבל למה כל ההתענינות הזו?
בכל פעם שדיברנו על אהבה, זה תמיד היה:
"איכס, אבא, זה מגעיל,"
ו"איכס, אבא, אני לא רוצה לשמוע על זה."
אני לא יודעת.
אדוני, הוא הצליח להגיע למטבח. -הוא מה?
בשביל מה אני משלם לך?
אני מצטער, מתוקה. אני חייב ללכת!
הוא לא משלם לי.
לפני שאתה הורג אותי,
אני יכול, בבקשה, לדבר פעם אחרונה עם התרמיל שלי?
אני לא רוצה להשאיר דברים לא סגורים.
בונז'ור מסייה דראקולה.
סתום את החור הגבנוני שלך!
אתה עוזר לו?
מה הקטע שלך עם בן האנוש הזה?
הוא לא בן אנוש! הוא שטיין!
בדיוק, איש קטן! אני שטיין!
אם הוא מפלצת, נראה אותו מפחיד את אזמרלדה!
העכברה?
ללא ספק.
אוקיי. הנה זה בא.
בן אנוש!
מסייה דראקולה הביא בן אנוש למלו...
אזמרלדה, תעזרי לי!
היי, תודה שהיצלת אותי שם. הבחור משוגע! הוא ניסה לאכול אותי.
זה קרה לי רק פעם אחת בעבר. טיפוס מוזר אחד בהופעה של "סליפנוט".
יש משהו שאני צריך להראות לך.
וואו.
הי, אנחנו בהלוויה כרגע?
אה, לא, זאת המיטה שלך.
כל-כך מצמרר ומגניב.
וואו! אני מכיר אותה.
ראיתי את התמונה הזאת בחורבות לובוב. זאת הטירה שאני הכי אוהב.
יש אגדה שלמה על הליידי הזאת. -אגדה?
הליידי מלובוב.
הספור הוא שרוזן בודד
פגש אותה במקרה, ואומרים שמעולם לא היו שתי נשמות,
שיותר נועדו אחת לשניה.
בסופו של דבר הם התמקמו בטירת לובוב, ונולדה להם ילדה.
אבל אז קרתה טרגדיה נוראה.
לילה אחד פרצה שרפה באופן מסתורי, והרגה את שניהם.
כשאני הייתי בטירה, יכולתי עדיין להרגיש את עוצמת האהבה שלהם.
מספרים שכאילו נשמה עדיין לכודה, בין ההריסות.
האגדה לא נכונה.
רק האשה מתה.
ולא הייתה שום תעלומה לגבי מי שהרג אותה.
בני מינך הרגו אותה!
ערפד!
מותק? -לכי תסתתרי. אני אטפל בזה.
ערפד!
מרתה!
הם המפלצות האמיתיות.
בניתי את המקום הזה לזכר אהובתי, להגן על הילדה שלה.
כאבא, אתה עושה הכל, כדי שהמשפחה שלך תהיה מוגנת,
גם אם זה כרוך במעילה באמון.
אבל עכשיו, מייוויס פתחה אליך רגשות.
מה?
אני פשוט...
מהמם. -גדול.
אתה בן אנוש טוב.
אם העולם היה שונה, אולי זה היה אפשרי.
דראק, אנחנו במאה ה-21.
האנשים כבר לא כמו שהם היו בעבר.
אתה יכול להגיד לי בבטחון מלא, שאם נחשוף את עצמנו
כולם יקבלו אותנו?
כולם?
לא. אתה צודק.
אני הולך לתמיד הפעם.
אתה יכול פשוט להגיד שהיה לי מקרה חרום,
או שהגברת גרמלין אכלה אותי או משהו.
לא.
אני לא רוצה להרוס את מסיבת יום ההולדת שלה.
תחמוק החוצה אחרי שהכל יסתיים.
אני מצטער.
הדבר האחרון שרציתי זה לפגוע בה.
או בך.
אתה יודע, אתה לא הפרנקנשטיין הכי מוצלח,
אבל היית יכול להיות ערפד מעולה.
באמת?
כי נראה שקלטתי את קטע ההיפנוט עם העיניים.
אוי, לא. הנה זה מתחיל טוב, תראה לי.
היזהר לך, כי אתה בשליטתי.
אני מורה לך להיות האיש-זאב.
יש לי יותר מדי ילדים.
שמישהו יגרד לי. יש לי פרעושים.
כי הוא זאב, אז טבעי שיהיו לו.
כן, לא, אל תסביר.
זה הורס את הבדיחה.
לא הזמנתי צלצול השכמה.
הרוזן דראקולה הזמין לכל החדרים.
איפה כפתור הנימנום?
שום נימנום. המסיבה היום.
כן, מושלם.
- יום הולדת שמח מאמא -
ילדה
לא ייאמן שזה הלילה הגדול שלך
אכלת את הצפרדעים שלך, ועכשיו המסיבה כולה שלך
איך חלף הזמן?
אוי, ילדה, לא מזמן מצצת מוצץ
ותראי אותך עכשיו
מוצצת דם ישר מהפרה
וואו.
את נראית יפהפייה.
תודה על המסיבה.
כן, את אוהבת את הנגיעות הקטנות שלי?
- פריס -
- ניו יורק -
- מוסקבה -
- הוואי -
זה מדהים.
מסיבה מטריפה. -ממש התעלית על עצמך, דראק.
חמש מאות שנה לא הייתי במסיבה נהדרת כזאת.
מצטער, ענק.
מייוויס?
אני מטורף מפחד כרגע.
אולי זה דבר טוב.
איך יכולת? אחרי שחלקתי איתך את הכאב שלי?
אבל, לא... -אבא, בסך הכל נשיקה.
לא, אני לא מרשה לך להתנשק!
אבא, מותר לי לעשות דברים. אני כבר לא בת 83.
מותר לי לחבב אנשים, או לצאת שוב לראות את העולם.
מה? ראית כבר! ואמרת שלא אהבת את זה!
אולי אני רוצה לתת לכפר עוד הזדמנות.
אני רק צריכה ללמוד לזרום עם זה, כמו שג'וני עושה.
לא, אינך יכולה לבקר שוב בכפר!
אולי תוכל לשכנע אותם שנהייה חברים.
זה בלתי אפשרי.
לא בטוח. תלוי איך אתה מציג את עצמך.
זה לא ישנה שום דבר! -איך אתה יודע?
כי לא וזהו! -למה לא?
כי הכפר הזה לא באמת קיים!
מה זאת אומרת "לא קיים"?
מה עשית?
עשיתי מה שהייתי צריך לעשות.
מה עשית?
מה בדיוק היית צריך לעשות? תגיד לי!
אני בניתי את העיר. הצוות הקים את הכל.
הזומבים התחפשו לאנשי העיר.
בבקשה.
אם באמת היית יוצאת לשם ומשהו היה קורה לך,
לא הייתי מסוגל לחיות עם עצמי.
אבל עם זה אתה כן יכול לחיות? לשקר לי? לעבוד עלי?
להחזיק אותי פה לתמיד כשאתה יודע שהחלום שלי לצאת לעולם.
שקרן!
שמן?
אנגלית, בבקשה.
הקול שלך ממש מעצבן.
אני מדבר "קפואית".
הוא אומר "דראקולה הביא בן אנוש למלון".
בן אנוש? -תישארי לידי, פוקי.
הוא אומר, "סה האנוש".
יש לו מבטא צרפתי.
ג'וני הוא לא בן אנוש. הוא בן דוד של יד ימין שלי.
הוא משקר. -כן.
ולמה הוא מחטט באף?
הוא אומר, "סה ספור ארוך".
היי, חכי, לא! רדי ממני!
הוא אומר, "הסהרו מהבן-אנוש".
אני לא מאמין.
זה נכון. אתה בן אנוש?
כן.
אני נורא מצטער.
לא אכפת לי. אני עדיין רוצה להיות איתך.
בעיה שלך. כי אני לא רוצה להיות איתך.
כי את מפלצת ואני שונא מפלצות!
שלום!
בבקשה אל תפגע בי!
הכל באשמתך!
אנחנו הולכים מפה. -אני לא חוזר הנה יותר.
חשבתי שאני מריח בן אנוש. -כן ומכונת הקרח? גם כן שבורה!
הנה הוא בא. הרוזן זרוק-ולה.
מזל שהעיניים שלי תפורות, כי אני ממש לא רוצה אפילו...
מייוויס, מתוקה, את פה?
מייוויס?
מייוויס, איפה את?
מייוויס!
אבא, אתה יכול לעשות לי טובה?
כן, בוודאי יקירתי. כל דבר שתרצי.
אתה מוכן למחוק לי את הזיכרון?
לא. אני לא אעשה את זה. יש יותר מדי דברים שאני רוצה שתזכרי.
צדקת, אבא. בני האנוש שונאים אותנו.
מתוקה שלי, יש כל-כך הרבה מפלצים רווקים בעולם.
את צעירה מדי ל...
מה זה. מה את קוראת?
- אהבת אמת מאת אמא -
- ליום הולדתך ה-118 -
"שני עטלפים בודדים נפגשו לפתע לילה אחד.
"והם הרגישו הבזק. אהבה ממבט ראשון.
"הם ידעו בו ברגע, שהם יהיו בעל ואשה.
"כי הבזק כזה קורה רק פעם בחיים.
"גם ההבזק שלך יגיע, אהובה שלי.
"תנצרי אותו.
"באהבה, אמא."
חשבתי שהבזקנו, אבא. -את וג'וני?
כנראה שזה היה רק אצלי.
אבל אתה צריך לשמוח, אבא. עכשיו אין לי שום סיבה לעזוב.
אין לי יותר חלומות. אני בדיוק כמוך עכשיו.
מרתה, מה עשיתי?
איפה החשבון שלי?
קחו את המפתח שלי!
זה החשבון על המיניבר?
מותק, הילדים זרקו את המיניבר דרך החלון.
וזאת אשמתנו?
סליחה.
סליחה, יש לי שני אנשים לדואר אקספרס.
חברים, בבקשה, תפסיקו.
מאוחר מדי עטלף-בוגדני.
בבקשה, אני מתחנן בפניכם.
אני צריך אתכם שתעזרו לי למצוא את ג'וני.
האנוש? הוא היה יכול להרוג אותנו!
הוא נגע בגיטרה שלי!
הוא הכניס את היד שלו לפה שלי, לראות אם היא תעלם.
הוא נתן לי לאכול את הקורקינט שלו!
אני יודע ששיקרתי.
עשיתי טעות.
אבל אתם חייבים להאמין לזה:
ג'וני לא בחור רע.
האמת היא, שאני כבר לא יודע, אם בני האנוש באמת רעים.
פרנק, אחי. אתה מבין.
הוא לא מדבר איתך.
קודם אתה אומר לנו שבני האנוש רעים, עכשיו הם טובים.
מה הלאה? למעלה זה למטה, קר זה חם, גרמלינים לא מסריחים.
היי!
באמת חיבבתי את ג'וני, בן-דוד או לא בן-דוד. הוא סיפר סיפורים כיפיים.
אני חושב שהם הבזיקו.
הם הבזיקו?
אבל אני הפרעתי להם.
הבזק אמיתי יש רק פעם בחיים.
אוי, עכשיו אתה מקצר. -לא אכפת לי!
אז מה אנחנו עושים? בואו נמצא את ג'וני! קדימה!
כן, בואו נעשה את זה! -קדימה!
- היינו צריכים לבלות את ירח דבש אצל ההורים שלך. -
אוקיי, אז לאן אני נוסע?
לעולם בני האנוש, לפני שג'וני יעלם לנצח.
אבל מה עם השמש?
אני לא יודע. אני אצטרך לזרום עם זה.
הוא פשוט יזרום. זרימתיות.
אנו הולכים אחרי עקבות המגפיים שלו.
כשהן יעלמו, אתה נכנס לפעולה ויין.
אני? -שם!
כן, ידעתי שמשהו יפול מהתרמיל הזה.
איכס, זה מסריח!
תפעיל את הקסם שלך.
חכה, אתה רוצה שאני אעקוב אחרי הריח?
לא. ימי הרחרוח שלי חלפו להם.
יש לך מושג כמה חיתולים החלפתי?
כמה קקי הרס לי את החוש הזה?
אבל...
היי! לאט באיטיות! תיזהרו קצת!
שבו.
תריחו. אמרתי שתריחו.
לא אותי, את החולצה.
למישהו מהילדים שלך יש כבוד אליך?
תן לי שניה. אה, כן. ויני! קדימה אלי!
הוא נכנס למכונית פיאט 86'.
בעיה קלה במערכת התמסורת, אבל חוץ מזה היא בסדר.
חצתה את העיר בדרך לשדה התעופה. טיסה 497.
המראה ב-8:00 בבוקר.
זה עוד 15 דקות.
מושב 23א'.
הוא הזמין ארוחה צמחונית.
תודה, מתוקה.
עכשיו, כולכם, תחזרו לאמא!
כבשה!
תנו כיף! אל תשאירו אותי עם היד באוויר.
הרבה כבשים! -אני אטפל בזה.
מה? עכשיו אין כבשים על הכביש. קדימה.
זה היה ממש מגעיל, אחי.
אתה אוכל צלעות טלה, זה אותו דבר.
אין לנו זמן לזה. קדימה, מהר!
תראו, בן אנוש.
ברוכים הבאים לטרנסילבניה!
זה היה ממש טריפי.
פסטיבל מפלצות?
- ברוכים הבאים פסטיבל המפלצות -
מה זה פסטיבל מפלצות?
- אוהבים את דראקולה -
- אני רוצה את אמא -
- שרופים על פרנקנשטיין -
הם ידעו שאנחנו באים?
- דראקולה לנשיאות -
הם אוהבים אותנו?
באמת?
סליחה? אתה יודע איך מגיעים לשדה התעופה?
כן, חברי דראקולה. יש רק דרך אחת. בלה-בלה.
אבל הכל חסום. לא נצליח להגיע בזמן!
הייתם צריכים לצאת שעה קודם. בלה-בלה.
אני לא אומר, "בלה-בלה-בלה"!
טוב, בואו נחצה אותם ברגל.
דראק, זה יגן עליך!
תאר לעצמך שהבחור הזה היה יודע שהוא מדבר עם דראק האמיתי.
הוא היה בורח לגבעות.
חכו, עכשיו.
זה נשמע רעיון אדיר!
איך הם ידעו שזה באמת אנחנו? רק אם נראה להם שזה באמת אנחנו.
זה יכול לעבוד.
אתה מתכוון, כאילו, להפחיד אותם? מאות שנים לא הפחדנו אנשים.
אני לא חושב שעוד יש בי את זה בכלל.
אין לי כלום. ממש שום דבר.
בואו נזיז את הענינים.
אש!
אני מנסה להפחיד אתכם!
פרנקנשטיין האמיתי!
אנחנו יודעים! אנחנו אוהבים אותך!
אתה יכול לחתום לי על הלפיד?
תקשיבו, לפני כל דבר אחר, שם למטה זה דראקולה האמיתי.
תוכיח!
טוב. תמשיך.
הבת של דראקולה מאוהבת, והוא חייב להגיע לשדה התעופה!
והוא לא מצליח לעבור דרך ההמון הזה!
למה הוא לא עף? -השמש, אידיוט! הוא ערפד!
בדיוק! תודה, פלצן מפלצתי.
אז, רבותיי, אם אתם באמת חברים שלנו, תפנו לו את הדרך.
אוקיי! כל הדראקולות בשורה. בלה-בלה.
כל השאר, תניפו את הגלימות! תגנו על החבר שלנו. בלה-בלה.
הכל בשבילך, אחי.
קדימה.
בהצלחה! -לך על זה!
קדימה, דראק!
אוהבים אותך, דראק!
אוהבים אותך!
קדימה, דראק!
תראה להם מה זה!
דראק. קדימה!
אנחנו אוהבים אותך, דראקולה!
אין ברירה.
אוקיי. אני חייב לעשות את זה.
ג'ונתן! אתה שומע אותי?
את חולמת להיות ערפדה?
ככה אנחנו מוצגים. לא ייאמן.
ג'ונתן!
אתה שומע אותי?
או! עטלף!
רגע, הוא מדבר. דראקולה? זה אתה?
דראקולה!
אני לא מבין מה אתה אומר.
מה? היד שלי במגף מנומר?
מה? אוכלים כבש ביפן?
היי, אתה יודע שיוצא ממך עשן?
סליחה. מצטער.
תסלחו לי!
מה לעזאזל? -איך עטלף הגיע לגובה הזה?
רבותיי, אני מדליק את השלט 'נא להדק חגורות' כאמצעי זהירות...
כאמצעי זהירות בלבד, בזמן שנשמע הודעה מיוחדת, לחברי היקר, ג'ונתן.
דראקולה?
ילדי היקר, עשיתי טעות נוראה.
ניסיתי לשמור את התינוקת שלי לעצמי, כי ידעתי שאני תמיד אגן עליה.
אבל אני מבין עכשיו, שילדים צריכים לגלות את הדברים בעצמם.
הם ימעדו ויפלו, יצחקו ויבכו,
אבל אלה החיים.
האמת היא, שאתה ומייוויס נועדתם זה לזה.
הבזקתם.
אם היא חייבת לבטוח במישהו אחר,
אני אסיר תודה שזה אתה, ג'ונתן.
אני מקווה שאתה שומע אותי, וסולח לי.
אוקיי, רבותיי, אנחנו נבצע עכשיו, סיבוב פרסה מהיר, לצורך תדלוק,
ואז נמשיך בדרכנו.
תפסיקו לקטר! אני בוער פה!
אבא?
אני בסדר. רק קצת נשרפתי בשמש.
מתוקה,
תמיד חשבתי שהדבר הכי גרוע, יהיה לראות אותך הולכת מפה.
אבל הכי גרוע זה לראות אותך אומללה.
מייווי, אני רוצה שתחיי את חייך.
אני לא יודעת איך אני אמורה לעשות את זה.
את יודעת, אמא כבר נתנה לך את מתנת יום ההולדת שלה.
אני יכול עכשיו לתת לך את שלי?
בשביל מה אני צריכה את זה?
התרמיל מאובזר.
אתה? -את.
למה חזרת?
כי את ההבזק שלי, מייוויס.
אני ההבזק שלך?
אבל אמרת לי שאתה שונא מפלצות.
כן, כי פחדתי שאבא שלך
ימצוץ לי את כל הדם מהגוף אם אני לא אגיד את זה.
לעולם לא הייתי...
לא, הוא צודק, הייתי עושה את זה.
אבא. -טעיתי, צלעות שטן שלי.
אתה באמת מתכוון לזה, אבא?
לכי תעשי לך גן עדן משלך.
אנחנו יכולים לנסות עוד פעם את הקטע הזה עם הנשיקה?
נראה לי שכן.
מצטער. אני אצטרך להתרגל לזה.
קדימה. תעשו את שלכם.
- יום הולדת שמח מייוויס -
תפסיקו!
חשבתי שמצאתי אהבה אבל זה היה סתם סטוץ
ואז פגשתי בחורה והרגשתי עיקצוץ
זה היה כמו אגרוף בזירה כמו מין משיכה אדירה
לא יכול לנשום, כאילו נחנק מכנף של עוף
זה היה הדבר שקוראים לו הבזק ואני רק רציתי לזמר
ולהקשיב לסווינג של זמר בשם סטינג
הגברת מסתכלת לך בעיניים ופתאום זה אביב ואורות
כמו כשנאלה הביטה אל סימבה ב"מלך האריות"
הבזקים באוויר ולי כלום לא מזיז
אני מרחף בגלל ההבזק שמבזיק בין שנינו
מבזיקה בין טיפות הגשם לא מרגישה כבר שום כאב
זה הזמן לחגוג
כי אתה ההבזק שלי
דראק! אתה מוכן לקטע שלך?
לא, התקרבתי רק כדי לשמוע אותך יותר טוב.
נו, בחייך. תנסה!
טוב, אולי קצת.
אז תקשיבו כל המבזיקים מפה עד לבייג'ינג שבסין
תהרסו את קפיצי המיטה תתכוננו להיצמדות הגדולה
אילו אהבתכם הייתה כסף הייתם צועקים "הפרס הגדול!"
ליד ההבזק, החץ של קופידון
כעוקץ קטן של זבובון זה היה הבזקבבזיקה ממובזקת
והייתה רק גברת אחת שעשתה לי בזקת
כי כשאתה חוטף את ההבזק
לא תוכל להתאפק היהלום היחיד שתשים
יהיה בטבעת הנישואים
מבזיקים באוויר
כבר לא אכפת לי כלום יותר
אני מרחף בגלל ההבזק שמבזיק בינינו
בגשם מבזיקים נגמרו הכאבים
זה באמת הרגע להתחיל לחגוג
כי אתה ההבזק שלי
תרגישו את ההבזק, כולכם
מהרגליים הוא יפיל אתכם
תביאו אותה, חברים איזה מהמם, חברים
שימו לב כולכם למלך החי-מת
- הסוף -
שרות חדרים!
אני לא עשיתי את זה.