Richard Cypher, du är den sanne Sökaren.
SSG - SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och Engeln29
- www.SweSUB.nu - Magiska texter och Sanningens ord
Rådjuret ändrade riktning när han hörde oss komma.
- Vet du vilket håll han tog? - Varför måste jag lära mig att jaga?
Vi är inte i ett Mord-Sith-tempel och har slavar som serverar oss mat.
Kahlan brukar gräva upp rötter. Även Zedd tar hand om tvätten ibland.
Vi måste alla bidra.
Menar du att jag inte gör tillräckligt för dig?
Visa bara åt vilket håll rådjuret tog.
Den vägen. Där barken är avskavd från trädet.
Jag visste att du skulle vara bra på det här.
Ge mig en som är stark.
Det finns ingen anledning att skada oss.
Ta flickan också.
Sprid ut, så jag får en bättre titt på resten av er.
Männen som attackerade er, vet du vilka det var?
- Slavjägare. - Och ni försökte inte slå tillbaka?
Mitt folk kallas Minders. Skaparen har lärt oss att varje liv är heligt.
- Vi älskar dem som oss själva. - Jag skulle döda tusen män-
-innan jag blir hans slav. - Tänk på slagen under århundradena-
-allt blod som spillts, alla vunna segrar, vad har det gett oss?
- Bara mer strider, och mer blod. - Midlands är en blodig plats.
- Hur klarar ni er om ni inte slåss? - Vi är helare.
I tusentals år har folk kommit med sina sjuka och skadade.
- Så vi blev lämnade i fred. - Ni lever inte i fred längre.
Nej. När Mörke Rahl försvann förvandlades allt till kaos.
En krigsherre vid namn Caldor kom över bergen och intog vår by.
- Vi som undkom samlades i skogen. - Slavhandlarna?
Caldors män. De tvingade oss att tjäna deras herre.
Ert läger är sårbart. Vi såg några grottor på toppen av åsen.
Ni är säkrare där. Vi kan eskortera er dit.
Jag vet att ni vill väl. Men vi har alltid klarat oss själva.
Må andarna vara med er.
De vill inte ha vår hjälp, och vi måste tillbaka till Kahlan och Zedd.
- Jag gillar inte att lämna dem själva. - De har rätt att följa sin tro.
Sökaren kan inte rädda alla.
- Konstigt. Den ger oss en ny riktning. - Vilken håll pekar den åt?
Samma väg vi kom ifrån.
Sökare, snälla, gå inte.
Caldors män kommer tillbaka.
Lär mig hur man slåss, så att jag kan försvara mitt folk.
- Er tro? - Min mor talar inte för oss alla.
En del av oss tycker inte det gamla låter vettigt längre.
När Caldors män angrep vår by, stod min far framför dem-
-och han bad för deras andar. Men de skar ändå av honom halsen.
- Jag är ledsen. - Jag vill inte ha din sympati.
Jag vill att du lär mig hur man slåss.
Ni behöver inte göra nåt ni inte vill. Men vill ni lära er att slåss-
-så stannar vi och lär er. -Att slåss är inte rätt sätt, Kur.
Vi går till grottorna och barrikaderar oss. Vi är säkra där.
För hur länge? Tills de svälter eller bränner ut oss.
Vem kommer att slåss med mig?
Håller ni er hellre till gamla övertygelser, och blir nedhuggna-
-och bortsläpade tills det inte finns nån kvar?
- Jag kan slåss. - Nej, Veta.
- Du vet Skaparens vilja. - Men jag vill heller inte dö.
Eller bli en slav. - Vill ni?
Dessa stannar hos Kahlan och mig. Roga, kan Zedd och Cara följa med-
-och beskydda er tills de här är redo att göra det?
Vi måste fråga dig en sak. Vet du nåt om Tårarnas sten?
Självklart gör vi det. Den är i våra böner.
I dag visade kompassen riktningen mot ert läger.
- Har ni stenen? - Nej, vi trodde att den var förlorad.
För allas skull hoppas jag verkligen inte det.
- Behöver vi inte bättre vapen? - De här räcker för tillfället.
Slavhandlarna har svärd och stridsyxor, vad kan vi göra med dessa?
Jag brukade vara en spårguide på andra sidan gränsen.
Ibland fanns det banditer i skogen, och allt jag hade var en käpp.
Ingen som jag guidade genom skogen förlorade nåt.
Ett, två, tre, slå.
Ni måste ta i mer än så.
Det var bättre, men ännu hårdare. Ni kämpar för dem ni älskar.
Kur? Kur, svara mig.
Jag visste att inget gott skulle komma från det här.
- Vad är det, Zedd? - De är under en bindningsmagi.
En gammal och mycket kraftfull magi.
- Kämpade de när de kollapsade? - De har aldrig höjt vapen mot nån.
Det var kanske det som orsakade förtrollningen.
För längesen skapade trollkarlar en bindningsmagi-
-för att tygla starka krafter som finns inom oss, lust, ilska, avund, våld.
Trolldomen lades kanske för att stoppa dem från att höja sina vapen.
Om magin är tusentals år, hur kan den påverka dem nu?
All trolldom dör inte med utövaren.
Den ska föras vidare via blodet. Vilket förklarar att ditt folk inte kan slåss.
Vi väljer att inte slåss för vi älskar Skaparen och hennes verk-
-inte på grund av en förtrollning.
Jag tror att jag kan dra in magin i min egen kropp.
Men helar jag alla, så tar det flera dagar innan jag har återhämtat mig.
Vem vet vad konsekvenserna blir.
Trollkarlarna var män med stor visdom. De kastade inte trolldom utan orsak.
Vi vet inte vad som händer om jag tar bort trolldomen.
Vi måste riskera det.
Tacka Skaparen.
- Och trollkarlen. - Tacka mig inte ännu.
Det är vår tur att hjälpa dig. Jag tar dig tillbaka till grottorna.
- Kan vi slåss igen? - Hur kan du ens fråga det?
Du såg priset ni fick betala.
Trollkarlen kan inte hela er om nåt händer.
Om vi inte lär oss att slåss, dör vi ändå.
Du fortsätter väl att lära oss?
Det är inte en lek. Fienden kommer inte att stå stilla.
Han kommer att försöka döda er. Ni måste döda honom först.
Tveka och dö.
Jag har med mig middagen. Snabba små rackare, men inte snabba nog.
Tack, men vi äter inget som har blivit dödat.
Jag hittade dem vid sidan av vägen, där de dog en naturlig, fridfull död.
- Cara. Vi är Rogas gäster. - Det här är inte klokt.
Det är en sak att inte döda en annan person, men man måste äta.
Jag såg några vinterbär längs stigen, vi ska hämta lite.
Följ med dem. Så länge vi är här tillåter jag inte att fler av dem dör.
- Hungrig? - Inte särskilt.
- Tycker inte du om vinterbär? - Kanske i en grillad gris.
Prova en. Du kanske blir överraskad.
Goda, eller hur?
Roga!
Ta ett meddelande till Caldor: Lämna Minders i fred.
- Jag låter dig inte skada honom. - Jag skulle bara lära honom en läxa.
Samma läxa ni har lärt er hela livet, att våldet kommer att hjälpa er?
Gör vad du vill. Jag har fått nog av dig.
Gå i frid. Tjäna Skaparen, och hon kommer att belöna dig.
Vi börjar igen när det ljusnar.
- Kom igen, Sökare. Dra ditt svärd. - En bra soldat vet när man ska vila.
Jag vill testa mig mot en riktig kämpe, med ett riktigt vapen.
Du är väl inte rädd för mig?
- Du har lärt oss, tveka eller dö. - Du har lyssnat.
Gör det inte för lätt.
Bra drag. Men din motståndare har ett bättre.
Richard, vad gör du?
- Jag lär honom att slåss. - Du dödade honom nästan.
Han lär sig aldrig att försvara sig annars.
- Du började träningen för två dagar sen. - Jag vet vad jag gör, Kahlan.
Blanda dig inte i.
- Skadade han pojken? - Han skrämde bara vettet ur honom.
Det fanns en ilska i Richards ögon som jag aldrig sett förut.
Du kanske bara är upprörd för att Richard höjde rösten mot dig.
Du var inte där. Då hade du sett att nåt var fel.
- Svärdet glödde. - Glödde?
- Betyder det nåt? - Svärdets magi drivs av Sökarens ilska-
-och med den kan han slåss med styrkan av många män.
Svärdet glöder bara när Sökarens vrede vänds till raseri.
Han var utom kontroll.
Har det med borttagningen av bindningsmagin på Minders?
Jag vet inte. Men jag måste se honom.
Ni är klara. Jag tänkte bara lära er-
-att försvara er mot slavhandlarna. Men ni är bättre än jag trodde.
Vi ska ta tillbaka er by från Caldor.
Har jag fel om er? Är ni rädda att ta tillbaka vad som är ert?
Nej, det finns inget mer vi vill.
För att bekämpa Caldor, behöver vi bättre vapen.
- Trollkarlen kan göra dem åt oss. - En sån kommer ni inte alltid att ha.
- Vi skaffar dem själva. - Hur?
Om det inte var för Kur, hade vi varit döda.
Kur tvekade inte. Han gjorde vad som måste göras.
Ta ett vapen. Det är dags att gå.
Ni fostrades i tron att ingen människas liv är mer värd än en annans-
-men fienden vi möter är inte män.
De är monster som höll din far-
-och tvingade honom att titta på när de förgrep sig på din mor.
De är demonerna som tvingade ner glödande kol i din brors hals.
Det var dem som släpade bort din syster-
-att leva i slaveri, förnedring och förtvivlan.
Kämpa inte emot raseriet.
Låt den hålla er i sitt grepp och vägleda svärdshugget.
För det är ilskans eld...
...som vägleder er till seger.
Det var här han tränade Minders.
- Slavhandlarna måste har tagit dem. - Nej, inte med Richard som beskyddare.
Vart har de tagit vägen?
Det här är för min far.
Följ dem in i skogen! Jaga dem! Och döda alla!
Vår by har blivit...
...skändad.
Skapare, förlåt dem som gjorde det här.
Tamra! Jag trodde aldrig jag skulle se dig igen i den här världen.
- Tacka andarna. - Andarna har övergett oss.
Aldrig, Tamra. Aldrig.
Hon togs som slav av Caldors män när de attackerade vår by.
Du kan inte föreställa dig vad jag såg.
Morden och blodet.
Och det var Minders som gjorde det. Veta...och Kur.
De högg ner männen.
- Min son som dödar? - Man efter man.
Hans kläder var dränkt i deras blod.
- Sökaren fick dem att göra detta. - Det är inte Richard.
- Det är magi i arbete här. - Caldors män försökte fly-
-men Sökaren dödade dem ändå. - Han kanske var tvungen.
Dessa män är vildar, slavhandlare och mördare.
Om Richard lät dem löpa kunde de ha kommit tillbaka.
- Zedd, vad är det? - En inskrift på ett trollkarlsspråk-
-som jag lärde mig för länge sedan. - Det finns fler inne i templet.
- Vi vet inte vad de betyder. - Om de betyder vad jag tror-
-så kan Richard vara kapabel till hemskheter.
Hitta honom. För hit honom fort.
Cara, om Richard är helt utom kontroll-
-kanske bara Mord-Sithmagi kan stoppa honom från att använda svärdet.
Caldors huvudläger.
Alla dessa tält. Det måste vara ett hundra män.
Det är själar vi skickar till Väktaren.
- Hur ska vi slåss mot så många? - Vi gör det inte.
De är männen som dödade våra fäder. Vi kan inte låta dem leva.
- Det kommer vi inte. - Hur ska vi då göra?
Vi ska bränna dem medan de sover.
Är du okej?
Jag mår bra.
Richard.
Vad vill du?
- Ni måste alla gå tillbaka till byn. - Vi är inte färdiga med Caldor.
Fler döda tjänar bara Väktaren och allt vi kämpar mot.
Minders har byn tillbaka. Du har lärt dem att försvara sig. Är inte det nog?
Nej, det är det inte. - Vi går.
Richard.
Du är inte dig själv. Lägg ner svärdet.
Inte förrän Caldor och alla hans män är döda.
Du kan vara med oss, eller kämpa mot oss.
- Jag låter dig inte göra detta. - Nej, Richard.
Cara.
Cara. Cara!
Jag kan inte göra nåt för henne. Jag har inte fått tillbaka krafterna.
- Du är helare och kan hjälpa henne. - Jag kanske inte borde det.
Har Skaparen gett mig gåvan för att se en mördare döda igen?
- En Mord-Siths liv är väl att döda? - Du vet ingenting om Cara.
Om du kan rädda henne, men lät henne dö, är inte det som att döda henne själv?
Ta henne till mitt hem.
Hur kunde jag göra det, Zedd?
Hur kunde jag höja svärdet mot Kahlan och nästan döda Cara?
Hur kunde jag slakta alla slavhandlare?
Jag har nåt att visa dig.
Skrifterna berättar om en blodtörstig krigsherre-
-som använde mörk magi för att binda krigare till hans vilja för 3 000 år sen.
Genom bindningen flödade blodtörst och vrede.
Krigsherren och hans krigare härjade genom Midlands-
-lämnande död och förstörelse efter sig.
- Vem bekämpade krigsherren? - Alla. Han var galen efter makt.
Slutligen tillfångatogs han och halshöggs-
-där templet nu står. Dåtidens största trollkarl-
-fruktade att krigsherrens män skulle bindas till en ny mörk herre-
-så han satte en bindningsmagi som skulle få dem och deras ättlingar-
-att insjukna och dö om de tog till våld igen.
Krigarna var Minders förfäder. När du tog bort bindningsmagin-
-var de fria att slåss igen.
Ja.
Och fria att bli bundna till en ny herre.
Mig.
Hur? Varför?
För galningen som först satte förtrollningen på dem-
-hette Canton Rahl.
Han var din förfader.
Börja med vatten, grunden till allt. Det är du.
Till vattnet, lägger vi alun. Det är Minders.
När jag tog bort bindningsmagin blev Minders bunden till din vilja.
Vattnet var lugnt så länge du var det.
Men då lade du till det magiska från Sanningens svärd till brygden.
Och det...var vinägern.
Tre element, var och en ofarlig, men tillsammans, en katastrof.
Som sammanlänkade, känner jag ilska, gör också Minders det.
För att skydda Minders måste vi bryta kedjan.
Om jag var långt borta från dem då?
Jag tror inte det skulle fungera. Kedjan är som en Bekännares magi...
...bryts inte av tid eller avstånd.
- När jag tar svärdet, var jag än är... - Varje gång du använder svärdet-
-och tappar kontrollen i ilska, gör de också det.
Då måste jag lära mig att kontrollera svärdet igen.
Jag vet inte om det är möjligt. Svärdets magi kan vara för starkt.
- Men jag ska göra vad jag kan. - Det verkar så osannolikt, Zedd.
Av alla Midlands klaner, träffar jag den som är magiskt länkad till min släkt.
Inget i världen bara händer, Richard. Kompassen visade oss i deras riktning.
- Varför? - Kompassen ska guida Sökarens väg.
Det betyder kanske mer än bara vägen.
Tror du jag ska göra nåt här, som hjälper till att hitta stenen.
Kanske nåt du måste lära dig.
Om förfäderna...om dig själv, vem vet.
Du kanske fördes hit för att hitta en armé att slåss med.
Sökaren! Caldors män kommer.
Då var vi där igen. Dödande skapar bara mer dödande.
Zedd, är kraften tillbaka? Kan du slåss?
Jag kan inte bränna en fluga.
Cara är skadad. Zedd kan inte slåss.
Det är du, jag och Minders vi tränade, mot dussintals män.
- Då behöver du det här. - Nej. Inte efter vad jag gjorde Cara.
Vi vet inte om Minders kan slåss utan svärdets raseri som bränsle.
När jag håller svärdet känner jag hat.
Om jag strider med det och raseriet tar kontroll? Jag litar inte på det längre.
Inte ännu i alla fall.
Vad ska vi göra?
Mor och övriga Minders är fortfarande bundna. Ni vet att de inte kan slåss.
De behöver bara se ut som de kan.
Halt!
Minders vill inget mer än stanna i sin by och leva i fred.
Men om du tvingar dem att slåss... slåss de till döden.
Din död... Det är ditt val.
Det är ditt fel Sökare. De här var smart nog att inte slå tillbaks, tills du kom.
Nu är vi här för att ta blod för blod.
Du har redan smakat vreden av Minders, och nu är ni färre...fyra mot en.
Om jag låter er leva, hur vet jag när vi vänder ryggen till att dina-
-fredsälskande vänner inte anfaller?
Jag är ledare av den här klanen. Du har mitt ord.
Endast en dåre litar på sin fiende.
Jag känner den kvinnan, Lord Caldor. Hon talar sanning.
Det vågar jag sätta mitt liv på.
Jag accepterar er försäkran.
Men jag lovar er, om nån av er angriper en av mina män, kommer jag med tusen.
Och var enda en av er kommer att dö!
Vi måste binda er, så ingen skadas när Richard och jag jobbar med svärdet.
- Förlåt, hoppas inte det blir så länge. - Om magin är för stark då?
- Om du inte kan kontrollera det? - Då använder jag inte svärdet igen.
Hur ska Sökaren slutföra sin uppgift utan Sanningens svärd?
Låt kraften av magi stiga inom dig, gör inte motstånd.
- Jag vill inte tappa kontrollen. - Raseriet är en del av dig, Richard.
Att bekämpa det gör det bara starkare.
- Vad känner du? - Ilska. Mot allt.
- Det är ingen orsak. Vad är du arg på? - Mörke Rahl!
Du dödade honom. Den ilskan är använd. Vad är du arg på?
- Väktaren. - Han drog inte in dig, utan du honom.
- Vad är du arg på? - Förlusten av min far, min bror-
-och allt jag kände i Hartland. - Alla måste växa upp och lämna hemmet.
Det är inget för en man att gnälla över. Vad är du arg på?
Att inte få vara med kvinnan jag älskar.
Så är det för många. Vissa har även mist barnen, vi blir inte rasande.
- Vad är du arg på, pojk? - Jag är inte din pojke!
Vad är du arg på?
Säg mig, Richard! Vem drog in dig i den här kampen? Vem är du arg på?
Dig.
Nu kommer vi nånstans.
Alla år, visste du vem jag var och du sa inget. Du ljög om att vara min morfar.
- Du var inte redo för sanningen. - Du tog mig hemifrån och utsåg Sökaren.
Du gav mig det här förbannade svärdet.
- Richard, nej! - Nej! Han måste sluta själv.
- Jag dödade nästan dig, Zedd. - Du gjorde det inte. Du kuvade ilskan.
- Den här gången. - Men du kommer att behärska det.
Så länge du har modet att fortsätta arbeta på det.
Det är ditt, Richard. Bara ditt, om du vill ha det.
Försök igen... Såja, Richard.
Bra... Låt det rinna av dig nu.
Du har gjort det bra.
- Den pekar mot öst. - Dit skulle vi innan det med Minders.
- Kanske jag har lärt vad jag behövde. - Jag tror du har det.
Det svåraste att komma förbi är de som inte är rädda att dö för sin tro.
Jag tror du är särskilt svår.
- Tack för hjälpen med att rädda vår by. - Hoppas Skaparen inte är för besviken.
Nästa gång du ska använda din stav-
-hoppas jag du kommer ihåg att vi slog en hel armé, utan en droppe blodspill.
- Vad tänker du på? - Bara dagdrömmer, det är allt.
Du försöker ljuga för en Bekännare?
När ska jag lära mig? Jag trodde jag kände Richard.
Jag har sett honom hela hans liv, och bara sett gott i honom... Tills nu.
Det är bara gott i honom. Det är magin som är problemet.
Om det bara var så enkelt.
Bara några veckor sedan fick vi veta vem hans riktiga far var... En Rahl.
Han uppfostrades inte av en Rahl. Han uppfostrades av George Cypher.
Rahls släktled bär kraftfull magi-
-och den magin finns i Richard. Jag var inte säker förrän nu.
Magi går inte alltid från en generation till nästa.
Men enda sättet han kunnat länkas till Minders är genom magin av huset Rahl.
Han är fortfarande Richard, och fortfarande Sökaren.
Kahlan...det finns en del av Minders berättelse jag inte sa honom.
Canton Rahl...som lade förtrollningen på Minders, var inte alltid blodtörstig.
Han började som beskyddare och välgörare för sitt folk.
Men när hans makt växte, började han slåss och döda...
...ju mer han dödade, ju mer blodtörst fick han.
Han blev galen av det.
Nu vet vi att mörkret finns i Richard.
Richard lärde sig kontrollera svärdet. Han behärskade sin ilska.
Ja. Han kontrollerade svärdet i dag. Men vad händer i morgon?
SSG - SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och Engeln29
- www.SweSUB.nu - Magiska texter och Sanningens ord