Richard Cypher, du är den sanne sökaren.
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Incubator - www.SweSUB.nu
Säsong 2 Episod 18 - Walter -
- Lord Rahl. - Har du tagit med vad jag bad om?
Skriftrullen från Valdaire.
- Har Sökaren läst den? - Jag tog den från honom innan.
Då vet han fortfarande inte vad han ska göra med Tårarnas sten.
- Det kommer han aldrig att veta. - Nej! Förstör den inte.
Väktaren vill att du tar skriftrullen till Mord'Sith-templet vid Jandralyn-
-utan att bryta förseglingen.
Där ska du ge den i mina händer och bara mina händer.
I de levandes värld är du bara en ande.
- I vilka händer ska jag lämna den? - Jag skulle oroa mig mer-
-över att inte Sökaren dödar dig och tar skriften innan du når Jandralyn.
För jag är helt säker på att min orädde bror Richard-
-redan är dig på spåret.
Hennes spår leder åt det hållet, men de är en halv dag gamla. Vi får öka tempot.
- Turen ler mot oss. - En Mörkrets syster har skriften.
Hon är långt före, och du kallar det tur?
Känner du inte lukten? Lamm, smör och lite fänkål.
Och där hörs ljudet av fjärran skratt. Slutsatsen är att vi närmar oss-
-en vägkrog för trötta resenärer. - Vi har inte tid att förse magen.
Vi har inte ätit på dagar. Vi går snabbare när vi fått mat.
Värdshusvärden vill säkert packa ner mat för vägen.
Huset betalar. Efter allt som du och dina vänner har gjort för Midlands.
- Låt mig få visa lite uppskattning. - Tack, må andarna vaka över dig.
- Till Sökaren! - Till Sökaren!
Ja, till Sökaren.
Må han brinna i underjorden.
- Jag tror inte jag hörde rätt, sir. - Ni hörde mig. Fan ta Sökaren-
-och de som hjälpte till att störta Rahl. - Mörke Rahl var en ond tyrann.
Jag medger det. Han rekryterade dina söner, kränkte dina döttrar-
-låste in dig för att du såg på honom. Men vi hade åtminstone ordning.
Nu om inte stråtrövare tar dig, så gör banelings det. Må Skaparen förlåta mig.
- Jag saknar den gamla goda tiden. - För den gamla goda tiden!
Det finns åtminstone en till förnuftig man i den här provinsen.
En gång kom jag förbaskat nära att ta tillbaka de goda gamla dagarna.
Att återföra Mörke Rahl till sin rättmätiga plats bland de levande.
Låter som en riktig historia. Det är det min vän. Jag berättar den-
-om min hals inte var så torr.
Två kannor av ditt bästa, barägare.
- Du lovade mig en berättelse. - Det gjorde jag.
Men det är ingen berättelse, min vän. Det är Skaparens ärliga sanning.
Det hela började i en avkrok vid namn Sheephaven-
-när Mörke Rahl fortfarande var vid makten.
En av lokalbefolkningen hade hittat ett sätt att dra nytta av hatet till Rahl.
Kliv fram, mina damer och herrar. Ge skurken som är orsaken till ert lidande-
-den hyllning som han förtjänar!
Tre försök för en slant.
D'Harans! De riktiga!
Nej! Snälla döda mig inte!
Jag är bara en fattig skit som försöker försörja mig. Jag menade inget illa.
Du är rätt känd. Vet du det? Din talang har nått Lord Rahls öron.
Han vill träffa dig personligen.
Tänk på det. Han kan visas i ditt ställe vid ceremoniella skyldigheter-
-som hindrar mer brådskande statsangelägenheter.
Han kan fungera som en övertygande lockfågel för eventuella attentatsmän.
- Mycket imponerande, kapten Malray. - Tack, Lord Rahl.
Mycket imponerande faktiskt. Han är en avbild av mig.
Om jag har en mage som West Granthia och en näsa trampad av en häst-
-och samma hårfärg som musspillning.
Kanske ett år med att bryta sten i Groth stenbrott-
-förbättrar din uppfattningsförmåga. Mata hundarna med honom-
-innan mina fiender använder honom. Vi är färdiga här, kapten.
Jag tog inte hit den här mannen som ett färdigt konstverk-
-utan som leran man kan skulptera.
Om du låter mig visa vilket underverk jag kan göra, blir du inte besviken.
- Vad tror du, Egremont? - Jag håller naturligtvis med er.
Den här lymmeln har inte minsta spår av din naturliga utstrålning.
Men om han kan förbättras, som kaptenen säger, kan han vara till nytta.
En dag kanske du måste övertyga en motståndare att du är död.
Han skulle åtminstone bli ett tillräckligt övertygande lik.
Mannen är lika hög som en svamp. Ska ni ställa honom på styltor?
Snälla! Jag är tillräckligt lång nu. Jag svär.
Tacka andarna.
Två fingerlängder till. Bara blunda, Walter-
-och föreställ dig själv vid havet. - Nej!
Med tiden löste vi problemet med Walters längd-
-och färgade det hemska håret. Men det fanns ändå en del arbete att göra.
Det börjar ta sig.
Hur ska man fixa näsan?
Det hände när jag misstogs för Rahl.
En berusad man slog den ur led.
När jag underhåller skuggar jag den med träkol och publiken ser det inte.
Det kan lura vanliga människor. Ska du vara till nytta för Lord Rahl-
-måste du övertyga dem nära honom. - Nej, jag har sett underverk-
-med ett plåster av gips och honung, som döljer fula anletsdrag.
Det behövs inte.
- Perfekt. - "D'Haras innevånare."
"När vi nu marscherar med stolthet mot början på en ny era-
-förenade i tron på vår sak..." - Sluta, innan mina öron blöder.
Hör folk det, vet de att de är lurade, och då beordrar Rahl att våra huvuden-
-ska pryda slottsporten! - General.
Walter behöver inte säga nånting alls. Han behöver bara stå på balkongen-
-och vinka åt folksamlingen. - Visa generalen hur fint-
-du behärskar vinken.
Vill du vara den som avbryter Rahls fest och ber honom komma hit-
-och leda dessa tråkiga hyllningar, så sätt igång.
Nåväl. Gör ditt framträdande, och må andarna vara med oss alla.
Med tiden, under min handledning behärskade Walter accenten också.
Vi blev goda vänner, Walter och jag. Och guldet vi fick för vår tjänst-
-finansierade många utsvävningar.
Vi hade kommit långt sen jag fann honom på Sheephavens smutsiga gator.
Men ack, de gamla goda dagarna var inte många.
Och när den förbannade Sökaren gjorde slut på vår beskyddare-
-föll slottet i ruiner-
-och härjades snart av en ilsken mobb som hungrade efter byte och hämnd.
Ta ner den.
Titta! Det är tyrannen, Mörke Rahl! Han är inte död i alla fall!
Mörke Rahl är död. Sökaren dödade honom Jag är bara hans dubbelgångare.
Hur vet vi att det inte var dubbeln som dog, och att du är riktige Mörke Rahl?
Malray! Gud välsigne dig, gamle vän!
Sedan svepte mobben bort honom.
- Och du såg honom aldrig igen? - Nej, jag såg honom igen.
Jag har bara berättat början. Framför oss ligger skatten, blodet-
-sveken, och mest av allt kvinnorna.
- Sluta inte där, fortsätt. - Det kräver en till sejdel öl.
Efter Mörke Rahls fall, var det svårt för en D'Haran-officer.
Inga fler löner eller plundringar. Inga fler skövlingar.
Men jag hade en plan att återställa min lycka.
Men för det krävdes att jag hittade min gamle vän Walter igen.
Han hade smak för starköl, så jag sökte igenom alla tavernor i D'Hara.
Det verkade hopplöst, tills en natt-
-då jag gick in på den här puben, där vi sitter just nu.
- Du trodde du kunde betala med bly? - Jag trodde de var koppar, jag svär.
- Jag är den som blivit lurad här. - Din ruttna, lögnaktiga skurk!
- Tyrannen lever! - Walter.
Alla som vill smaka på honom får smaka på mig också.
- Malray, gamle vän. - Det är kul att se dig igen, Walter.
Andra gången du räddar mitt skinn.
Jag önskar att du kunde hjälpa mig att ta bort det.
- Jag önskar jag såg ut som nån annan. - Ditt utseende ska bli vår frälsning.
Du behöver bara övertyga Mord'Sith att du är den sanna Mörke Rahl.
- Mord'Sith? Är du inte klok? - De goda systrarna vid Jandralyn templet-
-skyddar skatter gömda av Mörke Rahl.
När deras sanna herre ber dem att återlämna det...
...har vi guld för resten av våra liv.
Har du en aning vad de kvinnorna kan göra med sina...tortyrpinnar?
De skulle aldrig drömma om att använda dem mot sin sanna herre.
Jag är ju inte det! Och vi måste komma nära dem-
-och då skulle de märka det. - Walter.
Blunda och tänk på dig själv vid havet.
Sist du sa det drogs mina axlar nästan ur led.
Ja, men den här gången menar jag det, Walter.
Vi tar skatten och sen seglar vi till Merilandria.
Vi lever livet vid det glimmande havet, strövar runt i den gyllene sanden.
Olika kvinnor varje natt.
Jag skulle vara lycklig med en. Om hon var den rätta.
Då hittar vi den rätta åt dig. Men först, måste vi hämta skatten.
Vad säger du?
Lord Rahl, det är sant...
Du lever fortfarande.
Res er, Agiels systrar.
- Hur kan vi stå till tjänst, min Lord? - Jag har kommit för att hämta skatten.
Omgående, min Lord.
Men först vill Lord Rahl och jag ha mat, och ett varmt bad.
Lord Rahl är trött och vill skämmas bort med de där njutningarna-
-som bara en Mord'Sith kan erbjuda.
Självklart, kapten Malray. Omedelbart.
Varför står du där? Är du lika döv som dum?
Nej, härskarinna. Jag ska ordna badet direkt.
- Och middag. Nu. - Ja, härskarinna.
Jag tycker inte att vi ska fördröja vår avresa mycket längre, kapten Malray.
Trots allt så står D'Haras framtid på spel.
Din tillgivenhet för plikten är beundransvärd som alltid, Lord Rahl.
Men jag ber dig för en gångs skull att tänka på dig själv.
Efter de senaste månadernas strapatser förtjänar du att njuta en natt.
Hur vågar du stirra rakt in i ögonen på Lord Rahl?
Nej!
- Min Lord? - Behandla slaven vänligt...
...eller så får du känna på min vrede.
Ja, min Lord.
Vill du få oss dödade? Den riktiga Rahl skulle aldrig vara vänlig mot en slav.
- De är så elaka mot henne. - Hur elaka tror du de blir mot oss då?
- Jag sa ju att vi skulle sticka. - Om vi sticker-
-innan Lord Rahl ger efter för sin berömda aptit, blir de misstänksamma.
Lord Rahl, din sängkammare är klar. Ska jag visa dig dit personligen?
Jag har affärer att ta hand om.
Men du kan visa kapten Malray till hans sängkammare.
Och se till att vara lika artig mot honom som du skulle vara mot mig.
Som du önskar, min Lord. - Jag ska hämta en badrock, kapten.
Walter. Du är den bästa vännen man nånsin kan ha.
Natten jag och Walter tillbringade i templet-
-var nästan värt alla bekymmer som kom efteråt. Nästan.
Jag försäkrar dig, min Lord. Skatten är orörd sen vi tog hand om den.
Bra.
- Lägg det på vagnen. Med en gång. - Måste du lämna oss så snart, min Lord?
Jag har många fienden i Midlands. Fler än vi klarar av nu.
Jag ska segla söderut där jag använder skatten till att bygga upp en armé-
-som jag ska återta D'Hara med. - En klok plan, min Lord.
Du och dina systrar ska följa med och beskydda oss på väg till hamnen.
Vår riktiga plan var att ta en båt till Merilandria-
-men jag visste att vi behövde hjälp för att komma förbi plundrare och banditer.
- Vi klarade det nästan... - Halt!
...om inte de där Mord'Sith brudarna hade lagt sina näsor i blöt.
Lord Rahl, det är din pålitligaste officer, general Egremont.
Det var den enda mannen i hela världen vi visste att vi inte kunde lura.
- Vad gör han här? - Vi skickade efter honom, min Lord.
Du behöver alla svärd du kan få för att återställa D'Haras glansdagar.
Är du en dåre? Vet du inte att Lord Egremont är en förrädare?
- Han försökte lägga beslag på tronen. - Det visste jag inte. Förlåt mig.
Lord Rahl förlåter dig endast om du dödar Egremont och hans följe.
Beordra dina systrar att attackera innan han slaktar oss.
Ni hörde Lord Rahl! Förgör dem!
När den första Mord'Sith dog...
...visste jag att våra bekymmer bara hade börjat.
- Vad menar du? - Hon var ju död.
Hennes själ var på väg ner till underjorden.
Tänk dig hennes förvåning när hon ser den riktiga Lord Rahl där nere.
Och tänk dig hans missnöje när hans trogna Mord'Sith berättar-
-att några bedragare gett sig av med hans guld.
Jag stred modigt vid Walters sida, men vi blev besegrade.
- Varför attackerade ni oss? - Lord Rahl beordrade mig.
Lord Rahl är död!
Den där mannen är en bedragare, en dubbelgångare, en gång anställd av Rahl.
Du ska be mig om ursäkt för din oförskämdhet, Egremont.
Annars får du och dina män betala för det med era liv.
Med glädje. Om du kan bevisa att du är Lord Rahl.
Det kan du genom att säga-
-vem som var huvudunderhållare på prinsessan Violets födelsedag?
- En clown. - Nej, Walter.
Det var en dockspelare. - Du har blivit lurad.
Nej. Döda honom inte.
Min Lord, han imiterade dig och stal ditt guld.
Ja, jag blev just informerad av en nyligen dödad syster.
Men jag hade nytta av honom när jag levde och kanske får det som död också.
Släng honom i fängelsehålan, men döda honom inte-
-ifall jag behöver hans tjänster i framtiden.
Stanna vid templet med dina män. Vakta honom, tills jag visar mig igen.
Nej, snälla...
Det var för nästan ett halvår sen. Jag har inte sett Walter sedan dess.
Tror du att han fortfarande lever?
Han ruttnar säkert i Mord'Sith fängelset just nu.
Det här är för dig, Walter.
Jag förstår inte. Vi borde vara ifatt henne nu.
Det kanske vi är.
Zedd.
- Befall mig, Bekännare. - Ta bort dacran.
Tack, Kahlan.
- Vet du var skriftrullen finns? - Svara honom.
Förlåt mig, Bekännare. Jag vet inget om nån skriftrulle.
En av Mörkrets systrar tog nåt väldigt värdefullt av Sökaren. Var är hon?
Det måste vara syster Marianna.
Hon beordrade oss att stanna här och attackera er och Sökaren.
Sinka er ifall vi inte kunde döda er. Snälla, förlåt mig, härskarinna.
- Vilket håll gick hon? - Västerut.
General.
Den här kvinnan säger att Lord Rahl beordrade henne att möta honom här.
Syster Marianna, Väktarens trogna tjänare.
Dagen vi har väntat på har äntligen kommit.
- Men Lord Rahl är inte här. - Jag har kraften att tillkalla honom.
- Har du fortfarande skriftrullen? - Jag hade inte vågat vara här utan den.
Jag har gjort vad du bad om och personligen fängslat fången.
Det gläder mig att höra det.
För nu...är det dags för vår gamle vän Walter att dö.
Det är så kallt här nere.
Snälla, berätta inte för nån, men jag har lyckats stjäla lite rom.
Det borde värma er lite.
- Ta på de här. Fort! - Vad händer?
Jag förklarar när vi är ute. Snabba på.
- Det är ingen som kommer. - Det kommer det att göra.
- Varför hjälper du mig? - Du var snäll mot mig.
Ingen har nånsin varit snäll mot mig tidigare.
Vi måste fortsätta.
- Han är borta! - Mina systrar hämtar honom.
Mina ryttare fångar honom snabbare. - Iväg!
Rahl?
Nej, jag är inte han! Jag lovar. Jag är bara ett kräk som liknar honom.
Det är sant. Jag såg en syster tillkalla anden av den riktiga Rahl.
Jag kan inte vara han. Jag är ingen ande.
Sätt igång. Rör vid mig. Men inte med den där.
Ingen behöver röra dig. Det är uppenbart att du inte är Rahl.
Mörkrets syster. Hade hon skriftrullen med sig?
Ja. Snälla...hjälp oss.
De planerar att döda Walter.
Tack för att ni räddade oss. Vi ska ge oss iväg nu.
- Vi vill inte ställa till med nåt mer. - Ni går ingenstans.
Mörkrets systrar är i templet med skriftrullen.
Vi måste hämta den. Vi behöver ingen extra last.
Mörke Rahl har en dubbelgångare i sitt slott-
-där han har tillkallat en Mörkrets syster för att assistera Mord'Sith.
Han har allt han behöver för att återvända till de levandes land-
-i den här mannens kropp. Vi kan inte låta Rahl återta honom.
Vi stormar templet, tar skriftrullen, sen bestämmer vi vad vi ska göra med dem.
Bränn kropparna innan Rahl skickar tillbaka dem som banelings.
Vilket oväntat nöje att se så många vänner på ett ställe.
Du har dock sett bättre ut, Walter.
Vi vet vad du planerar. Vi kommer inte att låta det hända.
Ni kommer nog att göra mer än så. Ni ska döda honom åt mig också.
Sen ska er Mörkrets syster tillkalla min själ till hans kropp-
-och Caras underbara läppar kommer att blåsa Livets andetag i mina nya lungor.
- Du är från vettet. - Jag vet vad jag sysslar med.
Gör du det? Eller måste jag påminna om att utan Valdaires skriftrulle-
-kan ni aldrig reparera Slöjan. Väktaren kommer att vinna-
-och alla levande kommer att dö.
Gör ni det jag ber om kommer jag att ge er skriftrullen personligen.
- Vill du besegra Väktaren? - Jag vill leva igen.
Du av alla måste förstå det. Jag saknar smaken av ett knaprigt äpple.
En kvinnas hud mot min egen.
Men jag måste erkänna, det har sina fördelar att vara en ande.
Jag kan visa mig för syster Marianna fortare än ni kan ta er till templet.
Jag kan säga åt henne att bränna skriftrullen, så misslyckas ni.
Har vi en överenskommelse eller inte?
Tar vi inte hans förslag blir skriftrullen aska innan vi når templet.
Den falska jäveln har oss där han vill.
- Vi kan inte bara döda Walter. - Vi kanske inte behöver det.
Hur fästa är du vid kroppen du föddes i?
- Jag vill gärna ha ett annat ansikte. - Vi kan nog ordna det.
Vi har magin att föra in din ande i nån av de här kropparna så du lever igen.
- Och Rahls ande i Walters kropp. - Exakt.
Det är bara att välja nån du tycker om, men snabbt.
- Du får välja. - Jag?
Ska jag ha en ny kropp vill jag ha en som du är nöjd med.
- Kom. - När Rahl har en ny kropp-
-kan vi inte lita på att han ger oss skriftrullen.
- Du kan bekänna honom. - Hans själ är immun.
- Men det finns ett annat sätt. - Kommer det här att fungera?
Jag har gjort det själv och det gick bra.
- Kommer det här att göra ont? - Jag ska försöka att snabba mig.
- Måste det vara en kniv? - Försök att slappna av.
Det var väl inte så farligt?
Var inte rädd, Walter. Jag är här.
Nu.
Det är jag, Mika. Jag är tillbaka.
Det är skönt att vara tillbaka.
Jag visste att du skulle göra det rätta, broder.
Syster Tyra följer med dig till templet. Du ska komma hit med skriftrullen.
Annars släpper hon lös dacras magi-
-och du dör igen. - Det här var inte nödvändigt.
- Jag skulle ha gjort det jag lovade. - Ska jag bara tro dig?
Hur kan du ha återvänt utan syster Mariannas hjälp?
Hur fick du fångens kropp när mina män inte har återvänt med honom?
Jag vet inte vad de håller på med.
Lyckligtvis blev deras oduglighet befriade av syster Tyra här.
- Du smickrar mig. - Hon dödade inte bara Walter-
-hon utförde återuppståndelse-ritualen.
Vilken Mord'Sith ville tilldela Livets andetag?
Jag återupplivades av Tyra som dödade en Mord'Sith.
Ni verkar inte vara så oumbärliga som ni tror.
Ge mig skriftrullen.
Du verkar vara dig själv, men med tanke på tidigare missförstånd-
-vill du nog att jag ska bevisa din identitet.
Du kan nog berätta...
...vad gav du syster Jennsen förra året när du ville ha hennes tillit?
En kattunge. Vill du inte dela dess öde ger du mig skriftrullen nu.
Vad intressant. - Du kan ge dig av nu, syster.
Systrar!
Självklart vill du ha förfriskningar. Och sällskap.
Ja, gärna.
Men jag har inte tid. Jag måste ge mig av.
- Förbered en vagn för min skatt. - Med en gång.
- Moderbekännaren sa inget om det. - Jag tänker inte vara pank.
Föreställ er hennes missnöje om Sökaren aldrig får läsa skriftrullen.
Dacras magi kan döda mig, men då blir den här pergamentrullen aska.
Din vagn är snart klar.
Ska vi återvända till Folkets palats för att återta din tron?
- Du ska vara kvar här, Egremont. - Jag vill ju hjälpa dig.
Det är inte rätt tidpunkt.
Innan jag återvänder till palatset måste jag besöka Ravensberg.
När jag är redo skickar jag efter dig. Är det förstått?
Jag behöver dina bästa bågskyttar. Lord Rahl gav mig ett meddelande.
En gång blev han attackerad vid Ravensberg och dog nästan på kuppen.
Han säger att han är i fara igen och vi ska se till att han klarar sig.
Har du skriftrullen?
Du finner den nog intressant. Jag tyckte det i alla fall.
- Ge mig den. - Självklart, broder...
Men om din syster dödar mig när jag släpper den blir jag tvungen-
-att berätta för Väktaren vad som står på skriftrullen.
Då vet han exakt vart du ska härnäst.
Han skickar nog en armé av banelings för att välkomna dig.
Du vinner. Hon kommer inte att göra nåt.
Ge mig skriftrullen nu.
- Ta bort den här saken nu. - Du borde kanske ha den kvar.
Du är mer samarbetsvillig så här.
Sökaren kontrollerar Rahl.
Han kommer att vara det så länge Mörkrets syster lever. - Döda henne.
Kom igen. Jag vet ett ställe vi är säkra på...och glada.
För D'Hara och Lord Rahl!
- Walter kommer undan med skatten. - Låt dem åka.
- De var inte de enda som kom undan. - Rahl är också borta.
- Vi kan spåra honom. - Kanske, men vi kom för nåt annat.
Vi kom för att ta reda på vad vi ska göra med Tårarnas sten.
- Vad står det? - "Instruktionerna på skriftrullen"-
-"kommer bara att visa sig i en nattwisps sken."
- Är instruktionerna osynliga? - Tills vi hittar Kahlans små vänner.
- Då vet vi vart vi ska. - Det gör Rahl också.
- En sejdel öl. - En vapenbroder!
Det påminner om de gamla goda dagarna.
En gång var jag riktigt nära att få återuppleva de dagarna.
Jag skulle gärna berätta det om inte min strupe var så torr.
Jag känner redan till den. Jag vet en del som inte du vet.
Det glada slutet.
Vad är det, Malray? Känner du inte igen din gamle vän?
- Walter? Hur? - Det är också en berättelse.
Som jag berättar på vägen. Om du fortfarande vill åka till Merilandria.
- Jag har lite ont om pengar. - Jag har kommit över en förmögenhet.
Jag har hittat den rätta flickan också. Hon väntar utanför.
Jag har köpt passersedlar till alla tre på nästa skepp från Wynnmore.
Är det verkligen sant? Walter!
Slut dina ögon, Malray... och tänk att du är på havet.
Skål!
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter