TUJA VRSTA IV Vstajenje
Ker so bogovi varovali skrivnosti življenja od ljudi.
Človek je, kljub vsemu, odkril eno skrivnost:
kako izkoristiti ogenj.
Zevs jih je kaznoval z najhujšo kaznijo, ki si jo je izmislil.
Tako strašno, da jo je pisec Hazijat imenoval
"Izvir vseh smrtnih trpljenj. "
Lahko si predstavljate, katero kazen si je izmisli?
Neko bolezen? -Ne.
Vojno? -Ne.
Požar, poplave, sušo? -Nič od tega.
Kot kazen, jim je Zevs dal... žene.
Stric Tom? -Tukaj, v pisarni.
Zdravo.
Kateri je današnji poizkus?
Biosinteza. V tem fosilu imamo izumrle vrste rastlin.
To je vrsta ekinoderma.
Uradno se pojmuje kot cvetje. A ime je?
Morska lilija. -Zelo dobro.
Veš, teoretično bi lahko s pomočjo molekularnega
genetskega materiala, ustvaril popolnoma novo vrsto.
Ni to malo nenaravno? -Da.
Ampak je zanimivo, mar ne?
Izgledaš mi raztresena. Je vse v redu?
Zjutraj so me ponovno klicali z Oxforda.
Ampak ne morem oditi v Anglijo in tebe pustiti tukaj.
Ti si mi edina družina, ki jo imam. Vidiva se kasneje.
Imam še eno predavanje.
Zdravo, stric Tom. Kaj to pripravljaš?
Fantastično omako s črnim vinom. Upam, da si lačna.
Mamljivo. Ampak imam sestanek.
Moral bi že priti.
Kar se tiče odhoda v Anglijo, preveč si talentirana
za tole mestece. -Mislila sem, da sva to že rešila.
Ampak, kaj če pojdem s tabo? -Resnično?
Pametna si. Zaslužiš si to.
Med ostalim, malo sem nostalgičen. To nama bo obema dobro koristilo.
Ne vem, kaj naj rečem.
V takšnih primerih, bolje je nič ne rekel.
Zdravica.
Za tvojo prihodnost. -In za Oxford.
To bi moral biti on. Ne čakaj me.
In hvala. -Pojdi že in lepo se imej.
Gospodična? O Bog.
Miranda?
Hej, Miranda pridi. Zamudila bova.
Miranda, pridi...
Kaj imamo?
Žensko, brez osebne izkaznice, z nekakšnim kožnim znamenjem...
Stric Tom. -Upam, da si lačna.
Mamljivo. Ampak imam sestanek.
Pametna si. Za tvojo prihodnost.
Morate mi reči svoje ime.
Miranda... Hollander. -Hollander.
Ti nivoji krvi ne morejo biti točni.
To ni človeško. -Mi smo jih posneli, to je izšlo.
Da, kako da ne. Dober poizkus.
Prenehaj me hecat in pojdi naredit rentgen.
V redu. Ti si šef.
Lezite pri miru in se sprostite, gospa.
Moramo posneti še enkrat.
Edward, kakšna je to šala?
Kaj se dogaja? -Samo v avto se usedi.
Ne razumem. Kdaj mi boš rekel, kaj se dogaja?
Greva v Mehiko. -Mehiko? Zakaj?
Dol je prelepo.
Mar nisi ga vedno želela videti? -Bojiš se policije?
Da.
Ampak, karkoli se je zgodilo v bolnici nimam jaz nič s tem.
Je tako?
Hočeš reči, da sem jaz ubila tiste ljudi?
Da. In ne.
Da in ne? Česa mi ne poveš?
Bolna si. In jaz ti ne morem pomagati.
Bolna? Od česa?
Želel bi vedeti.
Ampak, stric Tom, če sem bolna,
mar ne bi morala iti k zdravniku v ZDA?
Ne. Niti oni ti ne more pomagati.
Zakaj?
Greva v Mehiko, da najdeva nekoga po imenu Forbs.
On je moj stari kolega z univerze.
Bil sem mu profesor. Ampak sem se včasih vprašal,
ali on mene uči.
Bil je briljanten. Nor, ampak briljanten.
Nisem ga videl že mnogo let, ker...
nisem več želel ničesar imeti z njim.
Ampak, samo on je ta, ki bi ti lahko pomagal.
Jaz sem poskusil.
Ampak... izgleda, da nisem uspel.
Reci mi.
Nisem vedno delal s fosili, Miranda.
Vedno sem ti želel povedati resnico le, da nisem vedel kako.
Resnico o čem?
Forbes in jaz sva te ustvarila v laboratoriju.
Ti si del projekta na katerem sva delala.
Poskušal sem to prikriti od tebe.
Želel sem samo, da imaš normalno življenje. -Ne.
Bile so te DNK verige nekoga drugega.
Poslani so nam bili.
Mislim... Na Zemljo.
Zmešali smo te DNK verige s človeškimi geni.
Eksperimentirali smo z novo vrsto življenja.
Ti si en od rezultatov. Ampak, to ni bilo v redu.
Zato sem izstopil iz tega.
Ampak nisem želel, da bi se ti nekaj zgodilo.
Zato sem te odpeljal s seboj.
In te vzgojil najbolje kar sem mogel, kot normalno človeško bitje.
Ti si mi edina pomembna, Miranda.
Lažeš. -Tokrat ne.
Kaj je s tvojimi starši? Se jih resnično spominjaš?
Moja mati je bila tvoja sestra. -Ne.
Jaz sem edinec. Oni nikoli niso obstajali.
Vsi tvoji spomini iz otroštva
so ena velika zgodba, ki sem ti jo govoril, ko si bila mlada.
Znova in znova, dokler nisi začela verjeti.
Samo misliš, da se spominjaš.
Lagal sem, vse dokler nisi prenehala spraševati, od kod prihajaš.
Dokler nisi začela verjeti, da sva dve normalni, srečni, človeški bitji.
Žal mi je.
Zelo mi je žal.
Zakaj Forbes živi v Mehiki?
Predvidevam, da nekateri ljudje prihajajo sem, da bi izginili.
Zakaj sta se vidva sploh razšla?
Recimo samo, da nisva isto gledala na stvari.
Jaz sem mislil, da je to, kar delava nemoralno, on ni.
On je zlorabljal projekt.
Stric Tom?
Kaj je to? -Človeški hormoni.
Dajal sem ti jih v snu.
Samo dva ali tri krat letno, da preprečim nezemeljsko
stran tvoje biologije, pred izbijanjem na površino.
Ampak, od kar si se razbolela...
Izgleda, da ne deluje več tako dobro. -Pa kaj mi točno manjka?
Želel bi vedeti.
Lahko je infekcija, reakcija na toksine.
Karkoli je, ne poznam dovolj tvoje biologije, da te pozdravim.
Forbs te je oblikoval, zato...
je on edini, ki ti morda lahko pomaga.
Umika se. -Da, za zdaj.
Ti si mešanica človeške in nezemeljske DNK.
Visoko funkcionalni hibrid.
Sposobna si absorbirati znanje kot nobeno človeško bitje.
Jaz te nisem ničesar učil, Miranda.
Ti je to poznano? -Seveda.
Shakespearova zbrana dela.
Prebrala sem jo sto krat.
Nikoli v življenju nisi odprla te knjige.
To je nemogoče.
V redu, ne veš nič o avtomobilih, je tako?
Tako je. Pa kaj? -Vzemi to.
Zapri oči.
Veš, to klenkanje, ki se sliši...
Ni dobro nastavljeno zgorevanje.
Zato...
Zato od tam prihaja ta kovinski zvok.
Podpišite tukaj, gospod.
Ključi, gospodična. Uživajte.
Iščem enega Amerikanca, ki živi tukaj.
Imenuje se Forbs McGuire. -Ne poznam tega gospoda.
Ampak, lahko bi povprašal. -Hvala.
Bil bi vam hvaležen.
Grem poiskati Forbsa.
Ti ostani in počivaj.
Napolnil sem injekcijo s hormoni.
Če se osip poslabša, dokler me ni, vbrizgaj jih.
Vidiva se.
Počasi, prijatelj! Kje gori?
Oprostite! -Poznam te.
San Antonio, Teksas. Isti hotel.
Si za eno pijačo? -Ne, hvala.
No daj. Jaz častim.
Slišal sem, da v hotelu pri receptorju poizveduješ o nekomu.
Rekel ti bom nekaj.
Če ga ne podkupiš, ne bo nič naredil.
Tako je to pri teh Mehičanih.
Delajo se neumne, dokler jim ne plačaš.
Izgledaš mi fejst poba, pa ti bom rekel, kaj bom naredil.
Prijel bom bika za roge in ti pomagal, da rešiš svoj problem.
Na kaj ciljaš? -Hočeš vedeti, kako boš našel Forbsa?
Rekel ti bom.
Ob polnoči pojdi na trg Blagoslovljene Device.
Tam bo taksi. Počakaj, dokler ne poblenda z lučmi.
Potem stopi k njemu in se usedi na zadnji sedež.
Kakršnokoli delo imaš s Forbsom,
zapiši, daj v ovojnico in daj jo vozniku.
Iščem Forbsa Mcguirea.
Kje smo? On tukaj živi?
Jaz sem Forbsov prijatelj. Hočem samo govoriti z njim.
Hej, prijateljček, me poslušaš?
Trenutek. Prihajam.
Ustavi, hudiča svoje konje! Rekel sem, da prihajam.
Ne izgledaš najboljše... -Preklet da si!
Nastavil si mi, kurbin sin.
Počakaj malo! -Ne!
Prav nič me ne briga, kdor te je nagovoril na to.
Ampak, naj mi Bog pomaga, ne odidem od tu,
dokler mi ne poveš, kje naj najdem Forbsa.
Mislim, da nisi dovolj žilav, da mi govoriš, kaj naj delam
v moji hotelski sobi? Vpadel si na moje ozemlje!
Spusti pištolo! -Kaj? Poglej ti to!
Je to tvoj novi varnostnik? -Spusti ga, takoj!
Tako se bojim, bojim se...
Stavim, da nam je tisti kavboj ponovno nastavil prevaro.
Kakšno je to mesto?
Ne more biti tukaj.
Poslušaj.
Kdorkoli da je, je tukaj izza teh vrat.
Da, ampak kako naj vstopiva?
Da, to mi je bolj všeč!
Dajva, dajva!
Tako je, punca! Dajva, srček.
Mcguire... -Kaj zavra...
Sranje!
Ne morem verjeti. Tom Hollander.
Zakaj si me poskušal ubiti?
O čem to govoriš? -O nuni.
Poznaš tisto s pipci? In tvoj prijatelj, taksist?
Ne vem o čem govoriš.
Nisi se spremenil, mar ne?
Zdravo, srček.
Forbes Mcguire.
A se nismo že nekje srečali?
Poleg tega, kako sta vidva sploh vstopila?
Pustil si nam ključ.
O bog! Srečali smo se že prej.
Ti si G17, mar ne? -Imenuje se Miranda.
Kakorkoli. Čudovita je.
To je Azura.
Ona je moj direktor za odnose s skupnostjo.
Že smo se spoznali. To je ta tvoja nuna.
Kaj? Pri Bogu, Azura!
Poslušaj, Tom, resno mi je žal. Nisem imel pojma, da si tu.
To je zato, ker mi nihče nič ne govori.
Ti modeli imajo emocionalne probleme, veš.
Brez zapletenih razmišljanj, ljubezeni.
Ampak ta...
Reci mi, srček. Govori mi malo o sebi.
Diplomirala sem biokemijo, književnost in zgodovino.
Poglej, poglej.
Tom Hollander, premetena stara lisica.
Dajva, Frankenstein je naredil stvor z dvema kuglama v čelu.
Ti današnji proslavljajo, če uspejo zložiti robota, da jim lupi pomaranče,
a ti, ti si si izmislil to. Pri svetem Gralu...
Kaj zavra...? -Miranda. Miranda.
Kaj se ji dogaja? -Bolna je.
To je edini razlog, zaradi katerega smo prišli.
Postavi jo gor. -Potrebujemo 500 cc hormonov.
Ne seri. Poslušaj, vem kaj delam, v redu?
Pazi na krvni pritisk. Morava stabilizirati
nivo človeških hormonov. Dajva, majčkena.
Igraš se z ognjem, veš to?
Poslušaj, ukvarjam se s tem malo, v redu? Občasno poskušam nekaj.
In za Božjo voljo, če nekomu ustvarim jebeni sen,
da se mu vrne mrtvi sorodnik, ali karkoli, potem zakaj ne?
Zato, ker to ni mrtvi sorodnik.
Podobni so jim, ampak napol so ne zemljani. Vedo to tvoji klienti?
Ni potrebe, da bi vedeli. Povem ti, te stvari so nenevarne.
Nezemeljska stran se nikoli ne pojavi. Uredil sem to.
Kaj je s tvojim taksistom? -Kdo ve?
Slučajno obnašanje.
V redu, pojavile sta se ena-dve napaki.
Stvari, ki jih nikoli nisem moral narediti.
In priznam, ena-dve od teh napak sta mogoče pobegnili v mesto,
ampak oni so nestabilni.
Umrejo čez mesec-dva.
V redu je. Verjemi mi.
Kaj je z Mirando? Imaš kakšno idejo?
Da.
Pa kaj je? Kaj ima?
Ostarela je. -Prosim?
Smrtnost, prijatelj.
Nič ji ni, samo prišla je do konca življenja.
Se ti je zmešalo? Poglej jo!
Vem. Težko je verjeti, mar ne? Mlada je, lepa.
In kmalu bo umrla.
Kako dolgo? Mislim, veš... do kdaj...
Kmalu. Danes, morda jutri.
Lahko bi ti poskušal narediti drugo. Morda ne bo tako pametna.
Karkoli ti misliš, Miranda je človeško bitje.
Potem ji reci resnico. Reci ji, da bo umrla.
Mislim, ni v tem bistvo človeškega bitja?
Kaj je z Azuro? Kaj boš delal, ko ona umre?
Mar ne skrbiš o njej? -Seveda ne.
Enostavno bom naredil drugo. Plavolaso, verjetno.
Zelenih oči in zagorele polti.
Dajva, prijateljček. V tem je lepota tega.
Ne. -Potem ji ne povej.
Med ostalim, že si ji lagal o tem, kaj je.
Je to zato, ker si jo spoštoval kot človeško bitje?
Ali pa si tako lahko kontroliral stvari?
Sranje, prijateljček. Poslušaj me.
Kaj jaz vem? Mislim, poglej me. Poglej to mesto.
Jaz sem ta, ki bi moral že davno umreti.
Sploh me ne bi čudilo, da me nekega dne eno od njih pokonča.
Miranda?
Vzgajal sem te kot svojo nečakinjo, ampak te imam rad, kot svojo hčerko.
Na žalost, on nič ne more narediti.
In samo želim, da veš,
da mi je zares žal.
Hočem nekaj videti.
Samo reci.
Ne vem, ali sem človeško bitje ali ne in imam dušo ali ne.
Ampak, karkoli sem naredila, moram poplačati račune.
Poslušaj, Miranda,
karkoli želiš da narediš, bova naredila, kamorkoli želiš iti, bova šla.
Želela bi se vrniti domov.
Seveda, ampak... -In da tam odideva na policijo.
Policijo?
Da, jaz sem ubila te ljudi v bolnici.
Moram prevzeti odgovornost za to.
Miranda...
Celo, če ne uspem priti do hiše...
Moram poskusiti.
Molita se Bogu? Dajta, pridita z mano.
V redu, obstaja en način, da se podaljša Mirandino življenje.
Zakaj nam tega nisi prej rekel?
Ker to zahteva konec življenja nekoga drugega.
Ni šanse.
Nočem sodelovati v umoru.
Ne bodo te ujeli, je tako? Ljudje tukaj stalno izginjajo.
Nihče ne postavlja preveč vprašanj.
Moraš razmišljati o tem, kot o genetskem presajevanju.
Veš, popolna infuzija živih, zdravih, hibridnih celic.
Miranda, to je edini način, da nadaljuješ.
To je nemoralno. -Nemoralno? Prosim te.
To mesto je polno propadlih ljudi.
Lažnivcev, morilcev, nasilnežev, samo reci.
Umaknili bomo enega od njih z ulice.
Hudiča, naredili bomo uslugo skupnosti.
Ni v tem poanta. Jaz nisem morilka.
Mora obstajati drug način. Nekaj drugega, kar lahko poskušamo.
Moraš me pustiti, da to sprejmem.
Imela sem dobro življenje. V glavnem zaradi tebe.
Pa, si razmišljal, kaj boš delal, potem?
Forbs je izgubljena duša. Živi mizerno.
Morda bi mu lahko pomagal, da se izvleče iz tega.
Rekel sem ti, da ne želim nič imeti s to tehnologijo.
Pomeni, zapuščaš ga tukaj in vrnil se boš delu v muzeju?
Mi lahko iskreno rečeš, da si zadovoljen
delati s stvarmi, ki so tisoče let mrtve?
Stric?
Mar ne pogrešaš tvoje pravo znanstveno delo?
Ti si bila moje pravo znanstveno delo.
Miranda?
Tukaj, prijateljček.
Postavi jo na mizo, hitro!
Morava jo stabilizirati preden se popolnoma ne spreobrne.
Spreobrne? -Da.
Bori se za življenje.
Takrat manj privlačna, ampak zelo močna stran privre na površino.
Dajva. V redu.
V redu, to jo bo stabiliziralo na kratko.
Ampak, morava kmalu narediti infuzijo.
Ali pa jo bova definitivno izgubila. Dajva, najdi mi donatorja.
Potrebujem žensko. In pripelji jo živo.
Jaz? Hočeš, da jaz...? -Da.
Čas je, da si zamažeš roke.
Jo hočeš rešiti ali ne? Pojdi!
Mene iščeš?
Morda. -Hočeš plesati?
Seveda. -Dajva.
Lahko odideva drugam? Vem za en kraj.
Narediva to tukaj.
Obrni se. -Kaj? Hej...
Obrni se.
Se hecaš, ne? -Perverznež! Spaka!
Ne morem verjeti. Ropaš me?
Kaj hočeš, da ti delam?
Prenehaj izgubljati čas. Vzemiva jo in greva.
Dajmo te odpeljati domov. Nocoj si preveč popila.
Kdo ste vi? Kje sem?
Pustite me! -Utihni!
Pravkar boš požeta.
Prosim vas!
Pustite me, prosim vas!
Pustite me.
Prvo ga bova impregnirala z nezemeljskim DNK.
Čas je, da greva na ribolov. -O Bog.
Ne skrbi, prijateljček, nič ne bo občutila.
To je strašansko.
Fertilizacija dosežena.
Trik tukaj je injektiranje matric,
ki so v pravi fazi evolucije.
Z drugimi besedami, zdaj.
Pozabil sem, kako hitro se ta stvar odvija.
Kaj se dogaja?
Celice vstopajo v njeno telo.
To ne more biti dobro.
Dajva, ubijaš jo. -Vitalni znaki kritični.
Zaustavi to. Takoj! -Hej, gotovo je, prijateljček.
Sranje.
Miranda. Počasi. Umiri se.
Jaz sem. Dajva, Miranda.
To sem jaz. V redu je.
Dobro si zdaj. Dajva.
Zdravo.
Kje sem?
V prisotnosti dveh prekletih genijev, evo kje.
Ugani nekaj. Zdaj ti je bolje.
Ampak kako ste...? -Nove celice, srček.
Spij malo vode. Temperatura je normalna.
Krvni pritisk odličen.
Vsi sistemi delujejo. -Ne vem, kako naj se vama zahvalim.
Hej, poglej kaj sem našel za tebe.
Metamorfoza. Mislila sem, da nikoli več ne bom brala latinsko.
Izgleda, da so intelektualne funkcije prisotne.
Metamorfoza je, ko se ljudje spreminjajo v druga bitja.
Je to tvoja ideja za obliko šale?
Da, ampak nismo še slišali, kako obvladaš grške glagole.
Preizkusite me.
Povem vama vse čase: pretekli, sedanji,
prihodnji, sklanjatve... -Pa, končali smo, prijateljček.
V redu, prenehala bom. Pustita me samo, da naredim eno stvar.
Katero?
Da položim to dekle tukaj.
Miranda, o čem to govoriš?
Ti si direktorica odnosov s skupnostjo.
Pustite me, da jo položim.
V redu, Azura, hočem, da se pogovoriva zunaj. Pojdi z mano, mala.
Miranda, se počutiš dobro? -Nikoli bolje.
Pa, kam greva? Ne moreva domov, je tako?
Policija me verjetno išče.
Mislil sem, da želiš govoriti z njimi. Da se soočiš s celo stvarjo.
Zakaj? Da bi gnila v zaporu?
Čemu podaljšanje življenja, če ne morem uživati v njem?
Brez obzira, mislim, da bi bila dobra ideja, da se vrneva v hotel.
Rabiš malo počitka. -Počitka?
Nisem utrujena. Grem živet.
Da preizkusim stvari. Torej, kaj porečeš?
Da vzameva eno od Forbsovih steklenic tekile,
se slečeva do nagega?
Hej, hej, o čem to govoriš?
Dajva. Zdaj vem resnico.
Nisi mi pravi stric.
Ne. Ne, Miranda. Ne.
V redu. Jebi se, potem.
Kaj je bilo?
Je to neka tvoja perverzna igra?
Kaj si ji naredil? -Podaljšal sem ji življenje.
Točno tako, kot si želel. Veš, morda obstaja par...
Si videl krvne celice? Kaotične so.
Ne stabilizira se. Morava nekaj ukreniti.
Še eno transfuzijo. Še celic.
To ne bo pomagalo.
Prišla je tista ženska po psa.
Počakaj malo, prijateljček. O Bog!
Azura!
Ste prinesli denar? Gospa?
Da, da. Evo denar.
Podpišite odpustni list.
Prelep je!
Resno, to je prekleti ne zemljan. Morda bi si to morali zapomniti.
Oprosti, prijateljček, zaradi tega. Imel sem dela...
Miranda?
Ni je. Slišiš, ni je!
Moram je najti. Bolna je.
Ni samo bolna, nevarna je.
Prav me briga!
Poslušaj, prijateljček, če hočeš oditi, prosim te, vzemi to.
Kaj je to pri hudiču? -Klorovodikova kislina.
Ne bo je ubila, ampak jo bo morda upočasnila.
Ta doza, po drugi strani... -Nočem je ubiti!
Našel jo bom, vrnil jo bom sem...
Našla bova hormone, naredila zmes in jo vrnila kakršna je bila!
Prijateljček, ne podcenjuj te stvari.
Umakni mi se s poti!
Za to si ti kriv, Mcguire! To je tvoje površno delo!
Poslušaj, Tom, povem ti. Ljudsko bitje pri njej ni več imperativ.
Zdaj je čisto bitje. Verjetno bo zanosila do večera.
Čez dva tedna bo to mesto v popolnem kaosu.
Sterilna je. Za to sem davno poskrbel.
Ne bi računal na to. Z novimi celicami se ne more predvideti, kaj lahko naredi.
Morava jo ubiti. Sooči se s tem, Tom.
Ni več človeško bitje, ni več deklica. Sam si to videl.
Poslušaj, prijateljček, če je nočeš ubiti, potem jo morava vrniti sem.
Počakaj, Tom! Dovoli, da ti pomagam.
Delaj kar hočeš!
Povem ti, ne moreš jo sam zaustaviti.
Ubila te bo. -Miranda!
Miranda!
Lahko kaj naredim za vas?
Mislim, da lahko.
Moram vas prositi, da se pokrijete, gospodična.
V redu je.
Vem, da sem ti všeč. Vedela sem to od začetka.
Miranda?
Prestrašili ste me...
Kje je Miranda?
Vse je bilo v redu, dokler se vidva nista pojavila.
Moral bi te ubiti v tisti uličici!
Niste tako dobri, vi ljudje.
Ne rabiš to delati.
"Geneza 20. Poglejte, to bil je mrtev človek. "
Hočem tvojo obleko. -Hočeš mojo obleko?
Sleci jo. -Veš kaj?
Imam boljšo idejo. Zakaj se ne izgubiš od tu?
Takoj, prasica!
Misliš, mojo obleko?
Kaj se tu dogaja? -Stvor, ubil je očeta.
Kam je odšla? Stvor!
Tam. -V redu.
Zadetek!
Tja gre.
Miranda? Miranda?
Bil je moj in bil je sterilen.
Drugače bi do zdaj že bila noseča.
Obrni se.
Hotel si me poseksat, od kar sva se srečala.
Miranda?
Kje sem?
V redu je. V redu je.
Sprosti se, Miranda.
Lezi.
Potrebovala bom tvojo pomoč. -Seveda. Karkoli.
Morava to končati.
Drži se. Drži se.
Človeška stran mene umira.
Ne želim tistega, kar bo ostalo.
Gotovo je.
Veš kaj moraš narediti.
Hvala ti, ker si mi dal življenje.
Imela si prav, Miranda. Vedno imela si prav.
Prevedel: rferrari Uskladil in uredil: Taloner