Zdravo Aleksandre... Stjuart je.
Zdravo Stjuarte.
Priznajem dosta sam popio. Ne mogu...
Ja sam Aleksandar, vozač sa polomljenim naočarima.
Ovaj što mrmlja, to je Stjuart.
Stjuarta sam upoznao 2000. i odlučio sam da napišem njegovu biografiju.
Svi prijatelji su mi rekli da sam budala,
obzirom da nije bio poznat, da nije zvezda,
ali, ispalo je da je knjiga OK.
Voleo bih da je to mogao videti.
Ono što sledi je istinita priča.
Mislim da je ovo prva biografija napisana o beskućniku.
Od rođenja do sadašnjosti.
STJUART, ŽIVOT UNATRAŠKE
Dakle, u 2000. sam honorarno radio
kao blagajnik za "Zimsku utehu".
To je malo dnevno svratište u Kembridžu,
i obično je puno beskućnicima.
Puno do tog jutra kada se policija odlučila
za raciju.
Pohasili su ih!
Sve njih?
Dobra ideja!
Ne, ne, samo mog šefa Rut i zamenika Džona.
Neki korisnici su dilovali drogu u prostorijama svratišta,
ali, obzirom da je Džon upravljao objektom
i on je bio odgovoran.
Imaju dokaze.
Snimljene.
Bio sam besan zbog nepravde.
A onda, prvi put u mom životu,
javilo mi se istinsko interesovanje za život beskućnika.
Odjebi, upišanko!
Želim da vam predstavim
Aleksandra Mastersa,
odanog prijatelja beskućnicima,
predsednika kampanje.
Bili smo ubeđeno da nikad neće biti osuđeni.
Ni u zatvorima nema kontrole droge
kako onda to očekivati od nas?
Kao što svi znate, ovde smo zbog Rut Vajner i Džona...
Sudija, nošen pravdom, doneo je presudu na...
...pet godina! I četiri godine.
Sramota.
Hvala.
Fašisti.
Hvala.
Ali, ovo je pitanje.
Šta ćemo učiniti povodom toga?
Kako ova kampanja može izvući Rut i Džona napolje?
Da?
Možemo im poslati knjige. Banion je dobar za zatvorenike.
Teško.
"Ružino čudo", Dženea, ako se mora,
ovo je 21. vek...
To vam neće valjati.
Poslati knjige?
Neće stati u kutiju.
Izvinite?
Imovina zatvorenika?
Svako je ima.
Ko je ovo?
Nemam pojma.
Meni su svi isti.
Uvek pozamljujete komad...
koji se ne uklapa...
ili kanarinac...
Očigledno, kavez neće stati u kutiju.
Ali, Rut i Džon su ono što nas zanima.
Sve te knjige će ih zajebati
jer se neće uklopiti u vaše kutije.
Ne bih da ispadnem smešan, ali morate znati o kutijama
ako ćete imati kampanju.
Ime mi je Šorter.
Možeš me zvati Stjuart, ako hoćeš.
Koja ti je adresa?
Lou Lajn, dva.
Da, pomogli su mi.
Doktori, nešto odeće...
Ponekad obrok sa dva pudinga.
Da, sve su lepo uredili.
I osoblje.
Nisam ispao smešan?
Pre neki dan, zaista divan...
- Mogu li pomoći? - Da.
Tako sam upoznao Stjuarta Šortera.
Uličnu savđalicu, alkoholičara,
narkomana, sociopatu,
uličnog prevaranta sa naklonošću prema srebrnastim predmetima.
Noževima, u poverenju.
Puno hvala na pomoći.
U redu je, nema problema.
Opreznim korakom...
Neće ti smetati...
Dobrodošao u moj skromni dom.
Jutros sam čuo za sastanak, dok sam doručkovao.
Tvoja adresa?
Da.
Loša ideja broj jedan.
Da se tako pokazuješ ovde.
Da?
Ti si.
Adresa je na koverti.
Čije...?
Užas.
Nije loša plavušina ideja za kampanju.
Televizija, i to...
Čak i nasilje...
Ako izostavimo kidnapovanje.
Hoćeš da uđeš?
Da, hvala.
Lepo...
Koliko šećera?
Kolko god može, čoveče!
Vruće.
Koliko knjiga.
Sve si ih pročitao?
Ne.
Pola?
Ne baš.
"Lov na ose"
Cela knjiga o ovim malim stvorenjima?
Ova.
O čemu je ova?
Ljubičastoj boji.
Kako je uspeo, jebote?
Vidi...
Plavušina ideja...
Imaš li kola?
Ne.
Šta više voliš?
Ford ili Volksvagen?
Nekoliko nedelja kasnije došla mi je ideja o knjizi...
i počeo sam sa istraživanjem.
Taj dečko je propatio.
Stjuartova baka.
Zaslužuje knjigu.
Treba da napišeš knjgu o meni.
Uvek smo brinuli o njemu.
Stjuartova mama.
Naša srećica.
Noge svuda naokolo.
Tri meseca nakon toga, krenuli smo sa Stjuartovom idejom,
da prespavamo protest ispred ministarstva (Home Office),
i ubedimo Džeka Stroa, šefa sektora za beskućnike,
da oslobodi Rut i Džona.
Što je bolje od prve ideje, da ga kidnapujemo.
Stjuart se pobrinuo za prevoz.
Nekako.
A na putu za London...
Pročitao sam mu nekoliko strana knjige.
"Stjuart Klajv Šorter bio je srećan, veseo dečak.
"Najbržnije uzgajan od sve dece", kaže njegova najka.
Sranje!
Dosadno!
Čemu ta knjiga uopšte?
Da napravi mnogo, mnogo, mnogo novca.
Ozbiljno?
Misliš da će doneti novac?
Može, možda.
Malo je dosadna, zar ne?
Ne budi grub.
Nije moja greška što ti imaš sumnje.
Moraš je učiniti uzbudljivom.
Da vidimo...
Recimo... Misteriozno ubistvo.
Kao bestseleri!
Nalik Tomu Klensiju. Da!
Kako sam postao ovakav?
Šta je ubilo dečaka koji sam bio?
Nije moje ime sranje iz arhive.
Staviš deset čarapa u veš mašinu...
a izvadiš samo sedam.
Gde su nestale?
Stjuarte.
Reći ću ti šta sam skapirao.
Nije to do mašine.
Stjuarte.
Molim?
- Šta je ovo? - Šta?
Ovo.
Ujed, Aleksandre.
To dobiješ ako petljaš sa jajima.
Porašće.
Skajbis je manji, ide ispod kože,
i tamo živi, doslovce.
Našem konvoju trebalo je osam i po sati za 80 kilometara
od Kembridža do Londona.
Stjuart nije vozio brže od 60 na sat.
Bakingemska palata.
Jajare!
Kome treba Kraljica?
Ja ću to, ti idi tamo.
Ne, ne, ne, ne.
Molim?
Šta je ovo?
Ovo ide ispod.
Tako izgubiš više toplote.
Rut i Džon su im potrebni!
Oni mrze pogled u leđa!
Policijo, pusti ih odmah napolje!
Rut i Džon su im potrebni! Oni mrze pogled u leđa!
Osobe koje su zatvorene
rade u svratištu, pomažući beskućnicima...
Radnici iz svratišta su zatvoreni zbog...
Jebiga!
Humanitarni radnici su u zatvoru zbog greške pravosuđa!
OK, svi me poslušajte!
Slušajte me svi!
Tišina molim!
Svi krenite u ovom pravcu. Hvala.
Čekaj, čekaj, zašto? Ovo je miran protest.
Tako je. Jebeno zašto?
Ne možete proći ovuda ako Home Office to ne želi.
Jebeni socijalni fašizam!
Postavićemo ogradu iza vas da obezbedimo prostor.
Takođe i sa strane, da zaštitimo vas.
Zašto?
Od posmatrača gospodine. Mogu se umešati.
Postavićemo je i ispred vas, da ne izletite noću na put.
Razumem, hoćete nas u kavezu.
Nisam rekao kavez, gospodine. To ste vi izgovorili.
Zatvorenici zaista dobijaju plate?
Da...
Kao i obični ljudi?
Možeš se obogatiti.
Milioneri izlaze iz zatvora svake nedelje.
Znači, bio si u mnogim zatvorima.
Šta ćeš. Jebeno.
U koliko?
Počelo je sa....
Kada sam poslat u popravni dom Send.
Benton haus... opet nazad u Send...
Elstou... Norič...
Onda sam odrastao i otišao u zatvor za velike momke.
Vajtmor.
To ja zovem pravi zatvor.
Tamo sve imaš druže.
Teroriste...
psihopate...
ubice... koljače... ludake...
Kojoj grupi ti pripadaš?
Ludacima uistinu... da.
Norič...
Vajtmor ponovo....
Grendon....
Umri, jebeni ludače!
Trideset jedan.
Mislim da ništa nisam izostavio.
E, jesam, zapravo! U Lesteru sam bio tri puta.
Vajlend je bio poslednji.
Laku noć. Lepo spavajte.
Hvala. Takođe.
Hej ti.
Pošto izgleda da imaš jako mnogo vremena
na raspolaganju, razmotri ovo...
Da li znaš koliko ljudi bude ubijeno u zatvorima
svake godine?
Ubistva!
Žao mi je!
Samo ljudi kao ja su loši, zaista loši.
Beznadežni.
Nemaš jebenu ideju, zar ne?
Samo su rekli laku noć.
Odjebi i ti i ....
Umukni Stjuarte!
Ti, jebena pičkice, ne možeš da jebeš!
Aleksandre?
Da li želiš da znaš kako sam postao svoj?
Ja ti dajem jebene odgovore!
Zašto pišeš knjigu bez jebenih odgovora?
Ma, odjebi.
Nađi svoje jebene odgovore.
Stjuartova sestra
Na skali besa od jedan do deset
ja sam verovatno na četiri,
a Stjuart na jedanaest.
Nikad ne možete reći
Stjuartov deda
kako porodica bude gore pa dole, i opet gore pa dole,
pogledajte Stjuarta, znate?
Droga, zatvor...
Prosjačenje...
Ajde, ajde.
Da, ortak.
Bitange!
Dobro jutro.
Kakav je ukus?
Budalesine...
Kaži da lepo miriše.
Posle tromesečnih priprema!
Čija je bila ova glupava ideja o kampovanju tokom vikenda?
Naravno da Džek Stro neće biti tamo.
Sigurno je tvoja ideja!
Jebi se!
Ovo je lepa pesma.
Ipak, jedna stvar se izrodila iz tog vikenda.
Stjuartova ideja da njegova biografija treba da bude napisana unazad.
Kao da to neću uraditi.
Zabiti pivsku čašu u svoj vrat.
Izgubio sam.
Ne možeš ni zamisliti koliko je ponekad teško umreti.
Dakle, morao si na savetovanje jer si pokušao samoubistvo?
Radni tretman, za kućne probleme.
Pravo na vrh liste.
Još nije prošlo.
Šta još nije prošlo?
Mržnja.
Imam mnogo neprijatelja.
Neko će biti povređen, to me plaši.
Kada će se to dogoditi?
Ja to zovem... crna izmaglica.
Sledeće nedelje?
Sledećeg meseca?
Sledećih deset sekundi?
Divan primerak...
Fino... fino.
Za mog sina.
Imaš sina?
Da...
U Galzgovu, sa majkom.
Sada mu je osam.
Uvek na terenu za golf.
Nije loše druže, a?
Nije loše u Lou Lajnu.
Vino uvek miriše kao bolest.
Uzmi pivo.
Da nešto pojedemo?
Zašto želiš da budeš pisac?
Ne znam, uistinu.
To je kao bolest, svi u porodici je imaju.
Ne želim da se izdvajam, zar ne?
Razumem šta misliš.
Otac mi je lopov.
A mama je kelnerica.
Šta je označeno oranž bojim u tvom dnevniku?
Porodične stvari.
Žutom?
Društvene.
Znaš šta...
Ova knjiga...
Koju pišeš o meni.
Treba samo da izbaci tvoje ime.
I tvoje.
Imam...
Jednu ideju...
Da?
Za poslovnog čoveka...
Koji nema vremena za gubljenje.
Šta mu je potrebno?
Kancelarija!
U prikolici!
Nisi o tome mislio?
Izađeš iz aviona i uputiš se
pravo u prikolicu.
Sve imaju.
Dobra prilika, ukratko...
Faks, internet...
Kablovi kroz celu prikolicu.
Sjajno.
Crveni sos ili braon?
Da, molim. Mislim, crveni.
Šta?
Da, onaj gore.
Spremiće mi krevet.
Koji se skriva u zid.
Kao što ima Džems Bond.
Mora da ima...
federe.
I zakačaljku na podu.
Ako ne, onda boing boing vuššš!
Boing boing vuššš?
Da, druže.
Ptice neće biti srećne ako im lice bude
slepljeno uz zid, zar ne?
Žao mi je.
Dobra stvar.
Možeš je probati, začuđujuće.
Vidiš ovo oko kreveta?
Trebalo bi da je tu velika mrlja
gde sam se predozirao prošle nedelje,
prosuo pivo i ispovraćao se.
To je očistilo stvarno, stvarno dobro.
Ali, moraš ga ostaviti...
otprilike...
nedelju dana.
Pre nego usisaš.
Izvoli, druže.
Pažljivo, vruće je.
Zanima me zašto si bio u zatvoru?
Poslednji put?
Gluposti.
Moj drugar Smiti.
Svetski šampion žvakaćih balona.
Nije šala.
On je u Ginisovoj knjizi rekorda.
Bili smo kao braća, gurnuta u život.
Poštovanje, poverenje i čast.
Idemo, idemo, idemo!
Jebiga! Uzeo si mentolske?
Mentolske? Odjebi!
Ubićeš me. Tražila je mentolske!
Daj joj votku.
One ne želi votku, hoće mentolske!
Idemo, idemo, idemo!
Ne mogu da verujem! Ni ovde nema mentolskih!
Samo zeleno pakovanje. Imam deset paklica zelenih cigareta.
Požuri.
25 funti i 60?
Žene!
Misle da mogu da te pritiskaju u vezi bilo čega, zar ne?
Jednog dana...
Smiti je dobio dojavu.
20 hiljada funti?
Sklonjenih ispod tezge.
Bez pandura na 30 kilometara.
Jebeno...
Jebeno neodgovorno.
Nije naše vlasništvo.
Idemo, idemo, idemo!
Može se reći da je bilo zabavno
jer samo što smo završili Smitijeva devojka
otišla je sa frajerom koji nam je rekao za posao.
Kralj žvakaćih iza rešetaka
Pet godina.
Jako oštra presuda.
Bio si naoružan?
Ne.
Samo štangla.
Aleksandre!
Ostaćeš na čaju?
Tvoj omiljeni.
Osuđenički kari.
Pravili smo ga u zatvoru.
Pečurkice.
Šta je bilo prvi put?
Šta prvi put?
Kada si osuđen... kao odrastao?
Ne mogu...
Ne mogu da pričam o tome druže.
Ali, mislim....
Pljačkati praznu poštu je...
Pljačkati ljude...
Pljačkati pošte...
Da, ali mislio sam...
Teško je isplanirati prekršaj?
Naravno da ne.
To je ozbiljno, zar ne?
Nije to bila dečija igra.
Nisam ni rekao da jeste.
Nije bila.
Pričamo o prvom danu, da?
Poslepodne prvog dana.
Nijedno drugo vreme?
Namoči sa hlebom.
Mnogo je ukusnije.
Dakle... polomiš prozor,
polomiš bravu volana obrtanjem na suprotnu stranu.
Da.
Ako je ulica prepuna da bi koristio ciglu.
Lukavo.
Ukloniš metalnu lajsnu, nekih pedeset centimetara,
pomeriš zarez na drugu stranu, i otvoreno je.
Ja sam u pošti!
Čizma u neposlušne!
Nema smisla pljačkati pošte.
Zašto ne?
Uopšte ne slušaš pažljivo!
Nema svrhe pljačkati pošte.
U njima nikad nema novca.
Završio sam sa njima.
Evo...
Ne, ne, ne!
Uzeću taksi, zaustaviću ga usput.
Iskreno hvala. Ovo mi je novac za pivo...
Činiš uslugu društvu.
Kupi jebeni auto.
Ok, ti imaš dozvolu.
Umalo da zaboravim.
Doneo sam ti ovo.
Šta?
Za crne izmaglice.
Možeš da pričaš u njega kada to budeš želeo.
Bićeš dobro?
Zovi ako ti treba pomoć.
Dva ujutro, četiri... bilo kada.
Da, ponesi i jebenu kameru.
Hej!
U pravu si Aleksandre.
Često sam govorila Stjuartu...
Volela bih da mogu da te ponekad pomilujem,
sve prokrenem,
izbrišem sve što je loše,
i potom učinim sve kako treba.
Promenilo ih je.
Nisu je razumeli.
Zahvaljujem što ste došli danas,
da čujete o kampanji i peticiji.
Stjuart i ja smo zajedno održali devet ili deset govora
o kampanji tog proleća,
u Birmingemu, Londonu, Oksfordu i selima oko Kembridža.
Klajv Šorter.
Prvo bih ja pričao,
a onda bi Stjuart ustao
i izbacio slušaoce iz stolica pričom o sopstvenom životu.
Tipičan pokušaj samoubistva
je samo nepodnošljiv osećaj
mržnje, izgubljenosti...
"Ja sam noćna mora kojom plašite svoju decu", govorio je,
"vrsta osobe koju ovo dvoje humanitaraca pokušavaju da sklone sa ulica.
Trebalo bi da odlikujemo Rut i Džona umesto što su u zatvoru".
Samo se okrenuo,
i...
zabio iglu u moju guzicu.
Stjuart je uradio dve stvari za kampanju.
Presavijao je pisma...
i otvorio je svoju dušu.
Odoh.
Tačno. Želimo...
Pa to je vaše ime!
To je rešenje zagonetke.
On je samo...
On je veoma, veoma interesantan,
priča mi o svetu o kojem ništa ne znam...
Ja...
Prosto, drag mi je.
Prosto izvanredno.
On zna tačan dan kada je postao sociopata,
između 4 i 5 popodne, tačnog dana.
Kao da...
znaš efekat napitka Dr Džekila unapred.
Ta stvar, Stjuartovo pomračenje, došla je te noći.
Očigledno začeta noćnom tučom.
Prvo sam to čuo od njegove majke dan kasnije.
Nema krvi.
Obično ima krvi.
Teško je očistiti.
Krv.
Kampanja mu mnogo pomaže.
Održava ga čistim.
Mislim da se ovo pojavilo još kada je bio dečkić.
Samo za Aleksandra
Zdravo Aleksandre. Stjuart je.
Priznajem dosta sam popio.
Ne mogu...
Stjuartu je naređeno da se pojavi u Građanskom sudu u Kembridž.
Pošao sam sa njim kao moralna podrška.
Ne znam uslove da budem ovde.
Bila je gužva prošli put u sudu kada je postalo ozbiljno.
S Božjom reči.
Izvinite, pašćete...
Odjebi!
Samo sam rekao...
Ponekad jako dugo traje da dobiješ jebeno...
Hej, slušaj ovo.
Na znam te, odjebi!
Nisam kod kuće, neću da pričam sa tobom!
Pitao sam se da li će ti se dopasti.
Mislio sam da si išao u poslovnu školu.
Sada, nisam siguran druže.
Ima četranest.
Zaista me šokiralo, iskreno.
Gdin. Šorter?
Prema izveštaju policije, namirisali su...
zadimljeno ulje na mestu događaja.
Salo.
Bila je godišnjica smrti mog brata.
Hteo sam da isteram Đavola iz sebe.
Građanski sud je odlučio da ne može da obradi složenost
Stjuatovog slučaja
pa su ga prosledili Kraljevskom sudu.
Sramota.
Četrnaest policajaca a ti dobiješ tužbu.
Kako da ne mrziš sistem.
I moja mama kaže da ništa ne razume.
Na šta je mislio sudija kada je rekao "pokušaj ubistva"?
Da sam pokušao da ih isečem nožem.
Nisi, ili jesi?
Jesam.
Da se pomerio, dokrajčio bih ga.
Komšija ti je nabacio seks a ti si ga nazvao mlitavkom?
Pa je zato nestao?
Ne, nisam ga nazvao mlitavko.
- Ništa takvo nisi uradio? - Ne.
A šta si uradio?
Samo sam pitao njegovog prijatelja da li je mlitavko.
Nije smešno Aleksandre.
Ali, mislim...
Gledam u svoj život!
Izgubio sam ključeve negde.
Dakle, nisi nazvao komšiju mlitavkom.
Šta je njegov ortak rekao kada si nazvao...
Šta je njegov ortak rekao kada si pitao da li je mlitavko?
Rekao je da pati od prerane ejakulacije.
To je veoma interesantno...
jer... i sam patim od istog problema.
Videću se sa prijateljima u Norfolku sledeće nedelje.
Pođu sa mnom.
Ne mogu.
Bio si u Građanskom...
sledi suđenje u Kembridžu.
Ništa ne znam o veš-mašinama.
Taj lik na TV...
Sastavi veš-mašine zajedno.
Pa to u beton.
Kažu da je to skulptura.
Hej, neko će to kupiti!
Može biti zabavno.
Ali, tamo ima slobodnih poslovnih prilika.
Kada se uklope...
svi delovi...
kada se zasite veš mašina...
pređi na frižidere.
Znaš, to me zaista nervira Aleksandre.
Uvek dobijem te čudne ideje
kako napraviti novac.
Ljudi mi stalno pričaju kako su pogrešne!
Niko da te ohrabri!
Uopšte nema ohrabrenja!
Hoćeš da pridržiš volan?
Hoćeš malo?
Da.
Hvala.
Ostavi mi malo.
Hoću.
Mislim da sam dobio od limenke.
Hej, slušaj ovo!
Izvinjavamo se, nismo dostupni.
Budite ljubazni, ostavite ime i poruku.
Pa... zašto ne nađeš neki običan posao?
Od devet do pet?
Takav.
Ustaješ ujutro, vraćaš se kasno uveče.
Tačno.
Puno radno vreme.
Jesi li ti imao takav?
Ne.
Radio sam nešto za bratovljevog prijatelja.
I?
Udarila me ....
Zaboravio si da sagneš glavu, pretpostavljam.
Pokušao je da se nabacuje mojoj sestri.
Mislim, kasnije, znaš.
Nemam pojma.
Šta si uradio?
Ništa, nastavio...
Moj brat Gavi se ubio.
Ne moraš da pričaš o tome Stjuarte.
Pričaćeš neki drugi put.
Da.
Hvala.
Kada ga je policija pronašla Gavija utvrđeno je da je stvarno patio.
Bubrezi i jetra su bili izvađeni pre nego je umro.
Bila je to smrt u agoniji.
Drago mi je.
Drago mi je da moj brat patio.
Pečurke rezbarene motornom testerom.
Jebote!
Čime su to zaslužile?
Jebeno lep poslić imaš druže.
Imaš mnogo narudžbina?
Da, prilično.
Ja sam Džejms, drago mi je.
Tom mi je pričao o vama.
Ruben, da?
Imate divnu kuću.
- Zdravo dušo! - Zdravo, zdravo.
Dobrodošao.
Hvala!
Aleksandar vam je rekao da sam alkoholičar, zar ne?
Takođe sam osuđivan prestupnik i lopov ali neću vam praviti probleme.
Gde bih ovo ostavio, molim?
Da li je ovo kruška?
Da.
I jabuka, zar ne?
Čuveni glumci su dolazili i igrali tenis ovde.
Lorens Olivije...
Lorens Olivije, zaista? Bio ovde?
Savšta bi ovde mogli da uradite.
Kad bi sredili ovo mesto bilo bi zaista lepo.
Lapsang šipong? Vrlo lepo.
Veoma ukusan.
Jebeno zadivljujuće.
Da, jebeno.
Ko su ti ljudi?
Lažne sise.
Ja više volim...
Malo prirodnog balansa.
Mislim, što na um - to na drum.
Ne razumem Alexanadre.
Zašto si toliko zainteresovan za beskućnike?
Nisam.
Prihvatio sam jer je dobro plaćen.
Devet funti na sat.
Radno vreme u smenama.
Koliko treba da se kuva ovaj luk?
Dokle misliš da je dovoljno.
Mogu da pišem ujutro.
Da, ali zašto?
Stjuarte, da sam zainteresovan za tebe kao beskućnika
odavno bih zaboravio na profesionalno ponašanje.
Pa?
Volim te kao prijatelja, šta je tu loše?
Začin?
Malo čudno, ako me pitaš.
Slažem se.
Postoji nešto...
što ne bih želeo.
Ma, zašto?
Duhovit si, inteligentan, dobar za druženje.
Šta hoćeš? Ljubavno pismo? Začepi i pij to jebeno pivo!
Čudesno.
Kako beše naziv?
Osuđenički kari.
Hej, Stjuart, utorak je!
Vreme za priču.
Ne, ne sada.
Hajde!
Obećao si!
Hajde, već si svima ispričao.
Pusti to Aleksandre.
Ne želite da znate.
Stjuartova poslednja zatvorska presuda...
O tome priča samo utorkom jer
novčanu pomoć dobija sredom što znači
ako ga priča uznemiri još uvek ima vremena
da se smiri, jel tako?
Ništa to nije bilo.
Bio sam...
Bio sam u pabu jedne noći.
Bio je rođendan Malom.
Slavio sam u pabu.
Bilo je to pre deset godina.
Ovaj momak kaže...
Bio sam gadan.
Hajde.
Aleksandre... molim te.
Vidi, utorak je taj dan.
Elem, došao sam kući.
Maron kaže da ćeš biti jebena baba.
Pijan si.
Skloni se sa mene!
Jebena kurvo!
Radićeš šta ja kažem, jebena pičketino!
Probudila si jebenu bebu!
Mislim da sam tada shvatio
da sam napravio zaista tešku zbrku.
Odlazim!
Jebeno ne ideš!
Zajebavaš se sa mnom, a?
Osećam se malo postiđeno zbog toga, da budem iskren.
Jebite se!
Jebeni lažovi!
Hajde, odjebite!
Jebeno!
U redu je.
Odjebite!
Malo smo se smirili.
I odlučili da izađemo i predamo se.
Izlazimo.
Žao mi je.
Idemo, hvataj ga!
Što ga ne upucate drkadžiju?
To je gadno.
To nije Stjuart.
Idemo, idemo!
Divan poseta Aleksandre, puno hvala.
Zaista sam uživao.
Zaista sam iznenađen Aleksandre, iskren da budem.
Mislio sam da su ljudi srednjeg staleža prilično otuđeni, znaš?
A oni su sasvim...
obični, zar ne?
Šokiran sam.
Istinski.
U narednih nekoliko meseci Stjuartovo suđenje za pokušaj ubistva
njegovog mlitavog komšije
odloženo je jednom...
drugi put...
treći put...
pa četvrti put.
Trebao mu je keš, pa sam mu dao
dvesta pedeset funti za auto
i... još čekam na papire.
Kampanja je u međuvremenu sve više jačala i jačala,
koristeći peticije, proteste, čak i dobrotvorne svirke.
A tu je i Stjuartova blistava ideja da posetimo člana parlamenta.
Sranje.
Izvini, malo sam nervozan.
Gdin. Šorter nije iz Aninog okruga.
Ja sam iz Aninog okruga!
Želim da povedem Stjuarta kao mog gosta.
Aleksandre!
Moraćete da zakažete novi sastanak za to.
Gluposti! Kao zauzeta je, šta li?
Veće nema znanje o prednostima svratišta.
Plašim se...
U zimu,
jebeno vas drži...
Izvinite.
Drži vas ugrejanim.
Ali, ove godine
biće jedna smrt više svakog meseca, opet.
Zašto?
Štenad.
Nisam sigurna da razumem.
Na ulicama.
Štenci!
Beskućnici vole svoje pse, zar ne?
Ali, samo je nekoliko utočišta gde ima mesta za ljubimce.
Dakle...
Da imamo nova dva mesta
više ljudi bi imalo pse, zar ne?
I stoga bi bili primorani da spavaju napolju.
I... nadalje... stoga....
štaviše...
više smrti.
Vidite...
Na ulici...
male stvari ubijaju ljude.
Kampanja je pokazala hrabrost!
Ponižavanje!
Sedam meseci nakon utamničenja, Rut i Džon
su oslobođeni iz zatvora
posle dugotrajne kampanje humanitarnih društava
koja su se žalila na dužine kazni od četiri i pet godina.
Ovo je snimak Rut i Džona
kada su jutros napustili sud.
Nakon sedam meseci u zatvoru,
takozvani "Kembridž duo", bezuslovno je oslobođen
i sada je u mogućnosti da ospori prvobitne presude.
Stjuarte, Aleksandar je.
Prekini sa nezakonitim radnjama i dođi odmah ovamo!
Imam maskularnu distrofiju.
(mišićna distrofija koja pogađa prvo mišiće lica, pa ruki i celog tela)
Humeroscapular... nešto...
maskularna distrofija.
Baš je zaguljeno, nikad neću naučiti taj naziv.
Ono što ne znaš ne može te povrediti, zar ne?
Ovde sam došao samo
da vidim sestre
jer hoću da ih milujem
i da ih prskam malo!
Stjuarte!
Da....
Mislio sam, možda bi zbog maskularne distrofije.
I kita je mišić, zar ne?
Počelo je na srcu.
Dva puta su pokušali...
da mi stave pejsmejker u grudi.
ali vena je trošna od govana koja sam uneo u sebe.
Smešno, zar ne?
Ne mogu da verujem da ti nije rekao.
Svakome priča... o svemu.
Pa, to nije istina.
Jeste mama.
On je pričalica, zar ne?
Dvadeset godina. Bez prekida.
Otkad je izašao na ulicu.
Dvadeset godina?
Mislio sam da je postao beskućnik zbog bratovljevog samoubistva?
Ne budi glup.
Stjuart je na ulicama od dvanaeste.
Odjednom je odlepio.
Dvanaest godina, kada je počeo.
Gavi je otrčao da dovede mamu.
Hajde, Stjuart!
Vodite me u prihvatilište! Čujete li?
Vodite me odmah ili ću vas pobiti!
Vodite me u prihvatilište!
Rekao sam, vodite me u prihvatilište!
Sagni se, pazi glavu.
Te noći je odveden u prihvatilište.
Nismo ga videli tri nedelje.
Još jedan za vas Gdine. Leverek.
Baš ste popularni.
Sam je tražio da dođe.
Siroti dečko.
Upravnik dečijeg prihvatilišta, seksualni manjak, osuđen na 18 godina.
Strašni zločini su vrh ledenog brega.
Dodaj ulje na vatru.
Nije naše ulje!
Znaš šta sam mislila.
Nije to mogao razumeti.
Ljudi su pričali da ga se odrekla.
Kako da se odrekneš svog deteta?
On je moje meso i krv.
On je moj sin.
Volela bih da sam mogla učiniti više.
Radeći na knjizi posle završetka kampanje,
pisanja, dopisivanja, shvatio sam tada
da nikad neću uspeti da opravdam ili objasnim Stjuarta.
Šta god da je ubilo njegovu nevinost
izgledalo je dovoljno jednostavnim da se objasni rečima.
Jedino se mogu nadati da to prenesem na papir.
Gde si ti?
Ja sam u bolnici.
Dođi u posetu.
Kad budeš dolazio, svrati do moje bake i deke.
Imaju poklon za mene.
Stjuarta nismo videli godinama.
Mnogo godina.
Pa, život mu nije bio lak u poslednje vreme.
Njegova majka
Tako neprijatno.
Stjuart?
Ne.
Rori.
Njegov sin.
Stjuart?
Ne.
Reks.
Njegov otac.
Loš čovek, njegov stvarni otac.
Cigani.
Gavi, Stjuartov brat.
Jednog dana,
kada je Reks baš gadno istukao Džudit,
Gavi ga je pogodio sa metlom.
Imao je tek pet.
Reks se odselio posle toga.
Znam zašto se Stjuart promenio.
Gavi je došao ovde da mi to kaže.
Obećala sam da nikad neću reći.
Tri dana kasnije, izvršio je samoubistvo.
Da proslavi kad ozdravi.
Nisam mogao da odlučim, belo ili crveno.
Moraš nas opet posetiti.
Pre nego odemo gore.
Ne može se večno čekati.
Jebene zvezdice.
Umalo da umrem.
Kako su Rut i Džon?
Nisu dobro.
Ne mogu da rade.
Džon kaže da plače u snu.
A Rut?
Dobila rak.
Bitange.
Sada vidiš zašto sam protiv sistema?
Sistem? Sistem će je održi živom.
Sistem će ti dati pejsmejker od 5000 funti za džabe.
Izvinite momci, da li znate gde je toalet?
Da, naravno, video sam znak. Do kraja, pa levo.
Hvala.
Jebeno.
Treba mi cigareta.
Da, ceo grad ga voli.
Svi bogalji.
Proveo sam šest godina u ovakvoj školi.
Umreću na takvom mestu.
Nega je bila kao ovde?
Ne.
Oštra škola.
Zbog moje maskularne distrofije
rekli su da ne mogu u normalnu školu.
Kada sam imao sedam.
Smešno je da u tom periodu ništa nije bilo loše sa mnom.
Bio sam lagano nekoordinisan, jedva primetno.
Kada su rekli, obzirom da ću umreti,
mogao bih se navići na ideju
pre nego uspem da razumem, valjda.
Glupani! Tupani!
Gde ti je brat sada!?
Upomoć!
Drž ga!
Mi ćemo te ubiti!
Da li su te izmlatili?
Svakog dana druže.
Morali su nešto da rade posle škole.
Onda bi me Gavi tešio.
Molim te, ne sada.
Molim te.
Samo mesec dana po izlasku
Stjuartova tužba za pokušaj odsecanja komšijine glave
konačno je stigla.
Dodeljeni je sudiji koji je sudio Rut i Džonu.
Jebada!
Svi ustanite.
Stjuartu je u tom trenutku pretila doživotna robija.
Sud zaseda.
Ovo je slučaj protiv Stjuarta Klajva Šortera.
Optuženog za...
nepoštovanje zakona, opiranje hapšenju.
Za incident u stanu optuženog.
Ne.
Ne, upravo je rekao da je cela priča potpuna glupost.
Sve to dodavanje optužbi, odvođenje, pokušaj ubistva...
Ne razumem, mislim....
Šta da se kaže?
Srećković je oslobođen na osnovu tehničkih propusta.
Ma hajde! Znaš šta sudija misli o alkoholu!
U, sranje! Stjuarte, žao mi je. Dobro si?
Slobodan je.
Apsolutno jebeno je slobodan.
Buđenje, buđenje.
Sunce je izašlo druže.
Pokušaće da me obuku u odelo za sestrino venčanje.
Možeš li da me odvezeš?
Da li si preslušao traku?
Imao sam devet Aleksandre.
Kada je počelo.
Devet.
Tri godine zlostavljanja.
Moj rođeni brat.
A onda i njegov ortak. Zajedno.
Te noći...
Nisam više mogao da trpim.
Sve sam uradio.
Ništa više nisu mogli učiniti.
Ima li još odvoga?
Da, na zadnjem sedištu.
Razlog mamine bolećivosti
je u osećaju krivice zbog onog što je Gavi uradio.
Ali i meni je uradio isto.
Ja sam ista Stjuart.
U času sam kao kolač, već sledećeg sam zvečarka.
Kako sam postao ovakav?
Šta je ubilo malog dečaka koji sam bio?
Policija je našla Gavija, koji je prilično patio.
Taj dečko se napatio.
Mali srećković.
Gdin. Leverek...
Siroti dečko, siroti dečko.
Izvađeni su mu bubrezi i jetra pre nego što je umro.
Ovo je Gavi.
To smo Gavi i ja.
On je ubio dete koje si bio.
Ono što te je promenilo.
Ne...
Šta je onda?
Mnogo ljudi je imalo isto
iskustvo kao i ja,
prihvatli smo ga i nastavili.
U zagradama.
I sasvim pristojan život, potpuno sam siguran u to.
Kada bi trebalo da promeniš jednu stvar u životu, šta bi to bilo?
Koliko je to "jedna stvar"?
To je vrlo lako, krivica, zar ne?
Maskularna distrofija?
Glupost?
Gavi?
Iskreno, lakše bi bilo mene promeniti.
Samo jedna stvar.
Dan kada sam otkrio nasilje.
Moj očuh...
rekao je da ako ne odem napolje i ne pobrinem se za sebe
niko neće.
Jebeno fantastično.
Jedan slabaško je ojačao.
Tog dana kada sam otkrio nasilje
osetio sam se pedeset puta jačim.
Nakon što si bio... maltretiran, izazivan,
sada ti izazivaš
nasilje i strah od nasilja,
ludilo koje plaši ljude.
Ja sam namerno dovodio sebe do besa
i posle šest meseci
shvatio sam da ne mogu da prestanem.
Više nisam kontrolisao bes.
Znaš šta Aleksandre?
Ponekad...
pomislim da sam Đavolje dete.
Pustio sam Đavola u sebe.
A sada ga ne mogu oterati.
Pokušavam.
Da ga sagorim, otsečem.
Ali, on neće da ode.
A i zašto bi?
Ne želi da bude beskućnik.
Znaš da je ostalo još jedno pitanje?
- Koje druže? - Pogodi.
Knjigu pišemo unazad.
Koja je poslednja informacija koja nam treba?
Koji ti je datum rođenja?
Da, tako je.
Ja sam... Stjuart Klajv Šorter
rođene sam... 19. septembra
1968.
Da.
Dakle, imaš...
imaš trideset i tri.
Bivam sve stariji.
I proživeo sam veoma
kontroverzan
i neprijatan život.
O, da.
Najbolji dasa, a?
Policija je identifikovala osobu koja je preminula
u Kembridžu rano jutros nakon udarca voza.
To je Stjuart Šorter, tridesetrogodišnjak iz Voterbiča.
Islednik je obavešten a istraga će biti pokrenuta.
Džudit?
Aleksandar je.
Da li je samoubistvo?
Ne znam.
Nije ostavio poruku.
Ali, opet, samoubice to često ne urade.
Jedino što znam jeste da je stao ispred
Kembridž ekspresa u 11:15.
Stjuartov zemaljski život je došao da kraja,
njegovo telo predajemo zemlji.
Zemlja zemlji,
pepeo pepelu,
prah parhu.
Sa sigurnom nadom
u uskrsnuće i večni život
i našeg Gospoda, Isusa Hrista,
Amen.
Zdravo Aleksandre. Stjuart je.
Zdravo Stjuarte.
Priznajem, dosta sam popio.
Ne mogu da ne mislim na mog brata,
i njegovog prijatelja.
Nisu mi verovali.
Čovek u prihvatilištu,/i>
zlostavljanje,
sposobnost da se učine stvari
za koje niko ne bi pomislio
da ih možeš učiniti jedanestogodišnjaku.
Udaran sam po glavi
i opet udaran,
udaran po glavi,
udaran po glavi...
Što više pričaš,
manje ti veruju.
I niko nije čuo sve ono što sam imao da kažem.
Imam još koje piće da popijem dok sedim ovde,
i vodim sumanute razgovore sa samim sobom.
Pričam o sakaćenju samog sebe,
ubijanju samog sebe.
Utvrđivanju ko je odgovoran.
Želim samo da legnem i umrem.
Osećam se tako prljavo.
Jebene stare rane.
Mržnja, napad na svakog ko se previše približi.
Samo želim
jedno
da može postojati izlaz iz ovog ludila.
Knjiga je napokon objavljena u aprilu 2005.
Mislim da bi se dopala Stjuartu.