Szia, Alexander. Itt Stuart.
Szia, Stuart.
Elismerem, szomjas éppenséggel már nem vagyok, és épp eltűnődtem...
A nevem Alexander. Én vagyok a szemüveges a volánnál,
nem pedig az, aki a felvételen motyog.
Az Stuart.
Stuartot 2000-ben ismertem meg és elhatároztam,
hogy könyvet írok az életéről.
A barátaim az hitték, megőrültem.
De annak ellenére, hogy Stuart teljesen ismeretlen,
nem pedig valami híres ember, a könyv egész jól sikeredett.
Bárcsak Stuart is itt lehetne, hogy lássa!
EZ A FILM IGAZ TÖRTÉNETET MESÉL EL.
Valószínűleg ez az első könyv, ami egy hajléktalan életét követi végig,
születésétől kezdve, egészen a mai napig.
STUART: VISSZAPÖRGETETT ÉLET
2000-ben, hogy egy kis extra keresethez jussak,
adománygyűjtőként dolgoztam a Wintercomfortnál.
Ez egy nappali melegedőhely hajléktalanoknak, Cambidgeben.
Gyakran látogatott hely volt,
amíg egy nap a rendőrség úgy döntött, razziát tart.
Letartóztatták őket.
Mindet?
Hát ez jó!
Ööö, nem éppen. Végül csak a főnökömet, Rutht,
és a helyettesét, Johnt vitték el.
Néhány vendég titokban drogokkal kereskedett a melegedő területén,
de mivel Ruthé és Johné volt a hely, őket tették felelőssé.
Bizonyítékuk is van, felvételen.
Felháborított ez az igazságtalanság.
Ennek hatására kezdtem, életemben először, igazán
érdeklődni a hajléktalanok iránt.
Takarodjál innen, részeges állat!
Engedjék meg, hogy bemutassam Önöknek Alexander Masters-t,
a hajléktalanok elhivatott barátját, és a kampány elnökét.
Kezdetben meg voltunk győződve, hogy nem ítélik el őket.
Ha még a börtönök sem képesek leszámolni a drogokkal,
hogy lenne Ruth és John képes rá?
Amint azt tudják, Ruth és John miatt gyűltünk ma össze.
A bíró, Justice Howarth, elítélte őket... öt és négy évre.
- Gyalázat! - Köszönjük.
- Fasiszták! - Köszönjük.
A kérdés az, hogy mi mit tehetünk értük?
Mit tehetne ez a kezdeményezés Ruth és John szabadulásáért?
- Igen? - Küldhetnénk nekik könyveket.
Bunyan-t, az illik a börtönhöz.
Aligha. Inkább A Rózsa Csodáját, Genet-től.
Bocsánat, de ez nem fog menni.
Hogy könyveket küldjenek be. Nem férnek bele a dobozba.
- Hogyan? - A doboz a foglyok cuccainak.
Mindenki kap egyet.
- Ez meg ki? - Fogalmam sincs.
Mind ugyanúgy néznek ki.
...meg vihetnél be magaddal egy kis szőnyeget, de az nem fér be a dobozba.
Vagy vihetsz egy törpepapagájt, vagy egy kanárit,
de a kalitkája, persze, az se fog beférni a dobozba.
És ezért majd Ruthnak és Johnnak is rossz lesz.
A sok könyvet a smasszerok úgyis kivágják,
mert nem férnek bele a dobozba.
Tényleg nem viccelek. Tudniuk kell a dobozokról is,
ha már egyszer itten kampányolnak.
Az én nevem Psycho, de hívhatsz Stuartnak is, ha szeretnél.
- Hol laksz? - Ööö... Babér köz 2.
Sokat segítenek nekem: szereznek orvost meg ruhákat,
néha két pudingot kapok az ebédhez.
Tényleg sokat segítenek, ők ketten. Meg a személyzet is.
Tényleg nem viccelek, én tényleg hálás vagyok nekik.
- Valamelyik nap is nagyon... - Aha, ez remek.
- Segíthetek? - Ja, ööö... igen.
Hát ekkor találkoztam először Stuart Shorterrel.
Utcai verekedő, alkoholista, heroin- függő és szociopata utcai szónok,
nagy rajongója és használója a "kis ezüstösöknek"...
ő így nevezte a késeket.
- Köszönöm, hogy tárolod nekem ezeket. - Nincs mit.
Vigyázz a lépcsővel! Na. Itt is vagyunk.
Üdvözöllek szerény hajlékomban.
Babér köz 2. Hát végülis van itt babér, nem?
Csak ma reggel hallottam a gyűlésről, mikor a reggelimér' mentem.
- Ez itt a te címed? - Aha.
Nem jó ötlet, komám. Majd mindenféle népek odacsődülnek, ha nem vigyázol.
Igen?
Megint te?
Felcímeztem pár borítékot.
- Hát ez... - Jók lettek?
Borzalmasak.
Támadt egy oltári ötletem a kampányoddal kapcsolatban.
A tévébe is bekerülhetnénk, meg minden.
Még csak nem is erőszakos, ha az emberrablást leszámítjuk.
- Szeretnél bejönni? - Igen, légyszives.
Vizes itt kint minden.
Óó, nagyon szép!
- Hány cukorral iszod? - Amennyid csak van, komám.
Forró.
Mennyi könyv!
Mindet olvastad?
Nem.
Felét?
Nem egészen.
A vadászdarázs.
Egy egész könyv a kis fullánkosokról?
És ez? Ez miről szól?
A mályva színről.
Mi a szarér' olvasol te ilyeneket?
Na, az oltári ötletre visszatérve.
Van kocsid?
Nincs.
Melyiket csíped jobban: a Volvót vagy a Volkswagent?
Pár héttel később jött az ötletem, hogy megírjam a könyvet
így hát egy kis kutatásba kezdtem.
STUART NAGYMAMÁJA Sokat szenvedett a fiú.
Megérdemelne egy könyvet.
De talán inkább rólam kéne írnia.
STUART ÉDESANYJA Igazán szeretetreméltó kisfiú volt.
Életvidám kis kölyök.
Mindig elkószált otthonról.
Három hónappal később megvalósítottuk Stuart oltári ötletét,
egy ottalvós tüntetést a belügyminisztérium épülete előtt,
hogy így győzzük meg az akkori belügyminisztert, Jack Strawt,
Ruth és John szabadonbocsátásáról.
Ez még mindig jobb volt, mint az eredeti terve,
mi szerint elraboltuk volna a minisztert.
Stuart gondoskodott róla, hogy eljussunk Londonba.
Úgy, ahogy...
Az úton felolvastam neki az első néhány elkészült oldalt a könyvemből.
"Stuart Clive Shorter igazán életvidám és figyelmes kisfiú volt',
emlékszik vissza édesanyja."
Lófaszt! Ez unalmas!
Minek írod egyáltalán azt a kibaszott könyvet?
Hogy sok-sok pénzt keressek vele.
Komolyan azt hiszed, hogy fogsz?
Lehetséges.
Ezzel az uncsi szarral?
Ne gonoszkodj! Nem az én hibám, hogy unalmas gyerek voltál.
Fel kéne turbóznod valahogy.
Meséld a történetet visszafele! Mint egy bűnügyi regényt,
egy best-sellert.
Amilyeneket Tom Clancy ír.
Ez az! Hogyan váltam azzá, aki vagyok?
Mi ölte meg a gyermeki ártatlanságomat?
Erre biztos felfigyelnek majd.
Például beteszek tíz pár zoknit a gépbe,
de csak hetet találok benne utána!
Mégis hova tűnnek el?!
- Stuart? - És itt még nincs vége, mert...
Stuart?
...ha szétszedem a mosógépet, akkor se találom őket.
- Stuart? - Mevan?
- Ez meg mi? - Micsoda? - Ez itt.
Az, kérlek, egy tetű.
Nekem a golyóim környékét szokták szeretni.
Meg is fog majd nőni.
A rüh az kisebb, a bőr alá fészkeli magát,
azt' ott esz téged, szó szerint.
Végül öt és fél órába tellett, hogy a konvojunk
megtegye a Cambridge és London közti 80 kilométert.
Stuart sosem vezetett 48 km/h felett.
WALTHAMSTOW VÁROSHÁZA Óó, a Buckingham-palota!
Hogy ez mekkora faszság!
Minek nekünk királynő?!
- Ne, ne! Ne így csináld. - Micsoda?
Ezt rakjad alá inkább. Látod? Így ni.
Így jobban benntartja a meleget.
Ruthnak és Johnnak kellenek, a tarkójukra is szemek!
Le a rendőrállammal, emberek!
Elítélték őket, pedig egyetlen bűnük,
hogy a rászorulókon segítenek!
Szociális munkások börtönben egy bírói... rohadjál meg.
Szociális munkások börtönben egy bírói tévedés miatt!
Figyelem, mindenki!
Csöndet! Egy kis figyelmet kérek!
Meg kell kérnem önöket, hogy húzódjanak arrébb,
köszönöm.
Mégis mi a probléma? Ez egy békés tüntetés.
Ja, mi a kurva nagy probléma?
Nem tartózkodhatnak a zászlók alatt a belügyminiszter engedélye nélkül.
Ez szociálfasizmus!
Hogy biztosan ne történjen birtokháborítás,
kordont emelünk önök és az épület közé,
és két oldalt is, az önök védelme érdekében.
Miért?
Nehogy a járókelők eltapossák önöket.
Még egy kordonnal elválasztjuk önöket
az úttesttől is, nehogy éjszaka kiguruljanak és elüssék önöket.
Értem, szóval bekerítenek minket, mint az állatokat?
Én nem ezt a szót használtam, uram. Ön fogalmazott így.
Szóval a foglyok tényleg kapnak fizetést?
Azám.
Annyit, mint a normális emberek?
Sokan egész vagyont gyűjtenek össze.
Mire szabadulnak, már milliomosok.
BURZSUJ BÖRTÖN
Sok börtönben ültél?
Hogy sokban?! Kibaszottul.
Mennyiben?
Hát, lássuk csak...
A Send Javítóintézettel kezdődött, amikor még kis lurkó voltam.
Aztán Baintnow-ház, megint Send,
Eriestoke és Norwich.
Akkor aztán nagyfiú lettem és igazi börtönbe kerültem.
Whitemoorba. Na, az aztán a dutyi!
Mindenféle népeket találni ott:
terroristákat, pszichopatákat, gyilkosokat,
sorozatgyilkosokat, gyogyósokat...
Te melyik vagy?
Gyogyós, asszem. Igen.
Norwich, megint Whitemoor.
És Grendon Underground.
Harmincegy.
Ha nem hagytam ki semmit.
Ja, de mégis! Leicesterben is voltam, háromszor.
Wayland volt az uccsó.
Jóéjt! Szép álmokat!
Köszönöm. Önnek is!
Hé, te! Ha má' ennyi sok szabadidőd van,
erre válaszoljál: tudod, hány rabot
nyuvasztanak meg a smasszerok évente?
A rohadt gyilkosok!
Hoppá, bocsika!
Honnan tudhattuk volna, hogy árt az egészségének,
ha párszor beleverjük a fejit a falba?
Mégis mindenki azt hiszi, hogy csak a hozzám hasonlók
az igazán romlottak!
És menthetetlenek! Mi a faszt tudtok ti rólunk, mi?!
De hát csak jóéjszakát kívánt.
Elmész te is a picsába, a többi kibaszott...
Fogd már be, Stuart.
De egy szararcú, középosztálybeli fasszopó vagy te!
Tudni akartad, hogy lettem ilyen?!
Hát itt vannak a kibaszott válaszaid!
Miért kell mindig mindenre választ találnod, mi?!
Baszódjál meg! Találd meg magad a rohadt válaszaidat!
STUART HÚGA Ha a dühöt mérni lehetne
egy tízes skálán, én négyes lennék, Stu tizenegyes.
STUART NAGYAPJA Minden család életében vannak
hullámhegyek és -völgyek.
Ugyanígy Stuartéban is.
Drogok, börtön, kéregetés.
Csináld, csináld!
Jól van.
- Rohadékok! - 'Reggelt!
Ízlik a pisim, mi?
Hülye barmok!
Isteni az illatod, komám.
Erre készültünk három hónapig?
Egyáltalán melyik nagyokos találta ki, hogy
pont azon a hétvégén menjünk,
amikor a belügyminiszter ott sem lesz?
- Lefogadom, hogy a tiéd. - Jaj, hagyjál már!
- Szeretem ezt a számot. - Igen, ez egy jó szám.
Azért legalább egy jó ötlet született azon a hétvégén:
Stuart elképzelése, hogy az életét visszafelé meséljem el.
El akartam vágni a torkomat.
Egy törött sörös üveggel. Elborult az agyam.
Az ember el se hinné, milyen nehéz meghalni.
Azért kaptál állami lakást, mert öngyilkos akartál lenni?
Mindjárt sokkal szánalmasabbnak tűntem az állam szemében.
Egyből a várólista elejére ugrottam.
Azért még nem tűnt el belőlem mind.
Mi nem tűnt el?
A gyűlölet.
Sok ellenségem akad. Itt benn.
Előbb vagy utóbb, mindig baja esik valakinek miatta.
Mégis mikor?
Amikor leszáll az agyamra a "fekete köd".
A jövő héten? Vagy hónapban? A következő tíz másodpercben?
ÚJ ÉS HASZNÁLT BÚTOROK
Ez aztán a remek asztalosmunka.
Első osztályú. Első osztályú.
Jaj, ne! Meccslabda!
Ezt meg a fiamért.
Neked van egy fiad?!
Azám. Glasgowban él az anyjával.
Tizennégy éves.
Imád golfozni a Kicsike.
Nem rossz hely ez. Valamivel jobb, mint a Babér köz.
A bor mindig hányásszagú.
Igyál inkább sört.
Nem vagy éhes?
Aztán miért akarsz író lenni?
Nem igazán tudom. A családban mindenki az.
Gondolom, én sem akarok kimaradni.
Meg tudlak érteni, komám.
Az én apám betörő,
anyukám meg pincérnő.
Mit jelölsz narancsszínnel a határidőnaplódban?
Családi dolgokat.
És sárgával?
Összejöveteleket.
Ezt a könyvet rólam, csak azért írod,
hogy híres legyél?
És te is.
Támadt egy oltári jó munkaötletem.
Tehát, a külföldi üzletembernek, akinek olyan drága az ideje,
mire van szüksége?
Irodára... egy furgonban.
Újszerű ötlet, nem gondolod?
A tag leszáll a repülőről, és zsupsz, be a furgonom hátuljába.
Ott aztán lesz minden:
csini gyorsíró pipitől kezdve,
faxon, internet át, minden, ami kell. Szerintem brilliáns!
Vörös vagy barna szószt?
Igen, kérek szépen. Mármint vöröset.
- Hát ez meg... - Ó, az egyik szomszéd az emeletről
csinál nekem olyan falról lehajtható ágyat.
Tudod, mint a James Bondé.
- Ó. - Bizony. Kellenek majd hozzá
rugók meg zárak is, a földre,
különben lenne itt nagy csitt-csatt meg durr!
Csitt-csatt durr?
Hát, tudod, egyik pipi sem repesne az örömtől,
ha egyszer csak felkenődne a falra, nem igaz?
Hellóka!
Bocsi.
Nagyon príma cucc ez. Mindenre jó.
Volt például egy folt az ágy mellett,
ahol a múlt héten túladagoltam.
Kiömlött pia meg hányás.
De ez nagyon szépen kiszedte az egészet.
Csak körülbelül egy hétig rajta kell hagyni,
mielőtt felporszívózod.
Tessék, komám.
Vigyázz, elég forró.
Nem is kérdeztem még, miért ültél.
Hát legutóbb... Valami hülyeség miatt.
Volt egy komám, Smithy, folyton rágózott.
Tényleg nem viccelek, bekerült a Guinness Rekordok Könyvébe is.
Az 1983-mas kiadásba.
Két testvér voltunk a világ ellen.
Tisztelet, bizalom és becsület.
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Megyek már.
Aú.
- Faszom. Hoztunk mentolos cigit? - Mentolos cigit? Hagyjál már.
Az asszony megnyuvaszt engem. Mentolosat kért.
Kap helyette vodkát.
De nem vodkát kért, hanem mentolos bagót!
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Ezt nem hiszem el! Ezek sem mentolosak!
Csak szimplán zöld a csomagolás. Tíz karton szimpla zöld cigi!
Siess!
25 font 60 penny?!
Nők! Azt hiszik, folyton parancsolgathatnak.
Egy nap, Smithy kapott egy fülest.
- 20,000 font? - A pult alatt tartja.
30 kilométeres körzeten belül sehol egy zsaru.
Kurva nagy felelőtlenség!
Nem tiszteli a tulajdonát.
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Megyek már.
A legjobb az egészben, hogy amint minket leültettek,
Smithy nője összeköltözött a taggal, akitől a tippet kaptuk.
Öt évet adtak.
Elég kemény ítélet. Volt nálad fegyver?
Nem.
Csak feszítővas...
Hé, Alexander? Maradsz teára?
A kedvencem lesz, "fegyenc curry".
Mindig ilyet csináltunk a börtönben.
Gomba!
- Mit követtél el első alkalommal? - Milyen első alkalommal?
Mikor először ítéltek el nagykorúként.
Arról... Arról nem szeretnék most beszélni.
De hát meglopni egy üres postahivatalt azért...
Kirabolni. Embereket meglopni, postahivatalokat kirabolni szoktak.
Rendben, de azért az aligha a legsúlyosabb bűncselekmény, nem?
Persze, hogy nem.
Akkor az már komolyabb ügy volt?
Nem molesztáltam gyerekeket.
Nem gondoltam ilyesmit.
Ne is.
Majd csütörtökön beszélünk róla, jó?
Csütörtök délután.
Majd máskor.
Tunkoljál a kenyérrel. Tunkold a szaftot!
Tehát betöröm az ablakot, megtekerem a kormányt,
ezzel feltöröm a kormányzárat.
Egen. És ha túl forgalmas az utca ahhoz, hogy téglát használj...
Akkor fogok egy fémrudat, nagyjából 50 centiset,
kicsit meghajlítom az egyik végét, és becsúsztatom az ajtó résébe.
Bumm! Berúgom a postahivatal ajtaját!
Nem, semmi értelme kifosztani egy postát.
- Miért nincs? - Hát nem figyeltél?
Kurvára semmi haszna. Alig van valami a kasszában.
Nem úgy, mint régen.
Nincs nálam pénz.
Tessék.
Nem, nem. Inkább fogok egy taxit, és útközben beugrom a bankba.
Tényleg, vedd csak el! Amúgy sörre költeném,
szóval szívességet teszel nekem.
Meg az egész társadalomnak.
És vegyél végre egy rohadt autót!
Te meg szerezz jogsit!
Jaj, majdnem elfelejtettem.
Tessék. Ezt neked vettem.
És a "fekete ködnek".
Ha legközelebb leszáll, beszélhetsz ebbe.
Minden rendben?
Hívj, ha bármi baj van!
Hajnali kettőkor, vagy amikor csak akarsz.
Hogy jöhess és lekamerázhasd, mi?
Hé!
Jófej vagy, Alexander.
Gyakran mondogattam Stuartnak: "Néha legszívesebben felkapnálak
a lábadnál fogva, és minden rosszaságot kiráznék a fejedből,
hogy aztán megint normális legyél."
A hangulatváltozásait
sosem sikerült megértenünk.
Szeretném még egyszer megköszönni mindannyiuknak, hogy eljöttek
és meghallgatták a kampánnyal és a petícióval kapcsolatos mondanivalómat.
Tavasszal Stuart és én kilenc-tíz előadást tartottunk a kampányról
Birminghamben, Londonban, Oxfordban,
és egyéb Cambridge környéki városokban.
Mr. Stuart Clive Shorter.
Először én beszéltem, aztán jött Stuart,
belekezdett életének történetébe,
és sokkolta vele a közönséget.
Szokásos öngyilkossági kísérlet volt,
elviselhetetlen gyűlöletből, feleslegesség-érzetből...
"Én vagyok a mumus, akitől a gyerekeik rettegnek" mondta.
"A hozzám hasonlóktól próbálta Ruth és John megtisztítani az utcákat."
"Ezért kitüntetés járt volna nekik, nem az, hogy börtönbe kerüljenek."
...végül hátra fordultam és kiürítettem a jobb farzsebemet.
Stuart két dolgot tett a kampányért.
Borítékokat címzett,
és feltárta előttünk a lelkét.
Jó volt?
- Pontosan. Szóval, ha írnánk... - Ez itt a te neved.
Tehát ha megfejtjük a rejtvényt, azzal téged is megfejtünk?
Egyszerűen csak... hihetetlenül érdekesnek találom, tudod?
Egy olyan világot ismertem meg általa, amiről eddig nem tudtam semmit.
Nagyon kedvelem őt.
Egészen elképesztő.
Napra pontosan meg tudja mondani, mikor vált szociopatává.
Délután 4 és 5 óra között.
Olyan, mintha Dr. Jekyllt figyelném, miközben épp Mr. Hyde-á változik.
Stuart "fekete köde" leszállt aznap este.
Egy késharc váltotta ki belőle.
Mindezt az édesanyjától tudtam meg, aki másnap felhívott.
Legalább most nincs vér.
Szokott lenni.
Biztos kijöttek a takarítók.
Csak a vér miatt.
Nagyon jót tesz neki ez a kampány.
Ösztönzőleg hat rá.
Utoljára kisfiúként láttam őt ilyen boldognak.
"Csakis Alexandernek!"
Szia, Alexander. Itt Stuart.
Elismerem, szomjas éppenséggel már nem vagyok,
és épp eltűnődtem...
Stuartot elengedték, azzal a feltétellel,
hogy megjelenik a helyi bíróságon.
Elkísértem, hogy erkölcsi támogatást nyújtsak neki.
Nem tűnnek túl idegesnek.
Majd lesznek, ha eljutnak a Koronabíróságig.
Ott fordulnak komolyra a dolgok.
Sok szerencsét hozzá.
Elnézést, de ön le fog csúszni.
Nyald ki a seggem!
Helyes, lehetőleg a gonosz, parókás bácsinak is mondd ugyanezt,
akkor minden rendben lesz.
Néha addig váratnak, hogy még azt is elfelejted, mit követtél el.
Ezt hallgasd meg! Ez a Kicsike.
Ha nem ismerlek, húzz a picsába!
Nem vagyok itthon, és egyébként se akarok beszélni veled!
Nem gondoltam, hogy ilyen lesz.
Azt reméltem, ő majd üzleti iskolába megy, meg ilyenek.
De már nem vagyok benne biztos.
Valami nem oké vele.
El kellett beszélgetnünk arról, miért fontos udvariasnak lenni.
Csak tizennégy éves.
Őszintén szólva, eléggé letaglózott.
Mr. Shorter?
A rendőrség jelentése szerint
benzin szagát érezték, amikor a helyszínre érkeztek.
Sütőolaj.
A bátyám halálának évfordulója volt.
Ki akartam égetni az ördögöt magamból.
A bíróság úgy döntött, Stuart ügye túl összetett a számukra,
és továbbküldték a Koronabíróságnak.
Negyven rendőr, és mégis szabadlábra helyeznek?
Ezek után egy rossz szavad se lehet a rendszerre.
Anyu is ezt mondta.
Mit értett az ügyvéd "emberölési kísérlet" alatt?
Biztos azt, amikor megpróbáltam levágni a szomszédom fejét egy konyhakéssel.
De ez nem igaz, ugye?
De igen.
Meg is teszem, ha nem hajol el.
Szóval buzeránsnak nevezted
a szomszédod, aki a "csitt-csatt-durr" ágyad csinálta,
mire ő neked ugrott?
Nem, csak ő hitte, hogy buzeránsnak nevezem.
- Pedig te nem tettél ilyet? - Nem.
Hát mit csináltál?
Csak megkérdeztem a barátjától, hogy nem buzeráns-e.
Ez nem vicc, Alexander!
- Hát, azért... - Én teljesen komolyan kérdeztem!
Elhagytam a kulcsom valahol.
Oké, szóval te nem hívtad buzeránsnak a szomszédodat.
De a haverja mit válaszolt?
Mit mondott, mikor megkérdezted tőle, hogy nem buzeráns-e?
Csak annyit, hogy korai magömlésben szenved.
Amit igazán érdekesnek találtam, tekintve,
hogy jómagam is hasonló problémával küszködöm.
Jövő héten meglátogatom pár barátomat Norfolkban.
Gyere te is!
Nem lehet.
Hallottad a bírót, a tárgyalásig nem hagyhatom el Cambridget.
Eszembe jutott még valami a mosógépekről.
Volt ez a tag a tévében,
összeszerelte három különböző mosógép alkatrészeit.
Még csak nem is működött, vagy ilyesmi.
És kitalálta, hogy az egy szobor.
Valaki meg megvette!
Tényleg nem viccelek,
én komoly üzleti lehetőséget látok ebben.
Bérelnék egy pajtát.
A rengeteg alkatrésznek.
Aztán ha ráuntam a mosógépekre,
jöhetnek a hűtők.
Tudod, nagyon idegesítő érzés.
Mindig van pár oltári ötletem, amivel sok pénzt lehetne keresni.
Az emberek meg folyton leszólják őket.
Soha nem kapok bátorítást.
Senki nem támogat.
Meg fognád a kormányt?
Kérsz?
Igen, köszi.
Hagyjál azért!
Oké.
Azt hiszem, megfáztam.
Ezt hallgasd meg!
Sajnálom, de jelenleg nem vagyok elérhető.
Légy olyan kedves, és hagyj üzenetet!
Miért nem szerzel valami normális melót?
- Kilenctől ötig tartót? - Olyasmit.
Kora reggel menni el, késő este érni haza.
Pontosan.
Teljes munkaidőben.
Miért, neked volt valaha ilyened?
- Soha. - Ó.
Egy darabig dolgoztam a bátyám egy barátjának.
És?
Végül lefejeltem.
Nálad ezt jelenti, ha "mindened beleadod" valamibe, mi?
Molesztálta a húgomat.
Aztán valamivel később... Na, mindegy.
Mi az?
Semmi. Csak nem sokkal később
lett öngyilkos Gavvy.
Ne beszélj róla, ha nem akarsz.
Inkább majd máskor.
Oké. Kösz.
Mikor a rendőrség rátalált Gavvy-re, azt mondták, nagyon szenvedett.
A gyógyszerek, amiket szedett, teljesen szétmarták a veséit és a máját.
Kész gyötrelem volt a haláltusája.
És én örülök.
Nagyon örülök, hogy szenvedett.
- Láncfűrésszel kifaragott gombák? - A rohadt mindenit.
Mit tettek, hogy ezt érdemlik?
Nem semmi műsor, öregem.
Sok hülye viszi a gombáidat?
Rengeteg.
Hűha.
James vagyok. Örülök a találkozásnak.
Alexander sokat mesélt rólad.
Reuben, ugye?
- Dido vagyok. - Nagyon szép a ház.
- Szia, drága. - Helló, helló!
- Jó újra látni. - Ezt nektek hoztam.
Köszönjük!
Alexander mesélte, hogy alkoholista vagyok, ugye?
Ezen kívül szociopata bűnöző is, de ígérem, nem leszek a terhetekre.
Kérhetnék egy körbevezetést a házban?
- Az egy körtefa? - Igen.
Csinálhatnátok cidert belőle.
Azok meg almák, ugye?
Régen sok híres színész járt ide teniszezni, mint Lawrence Olivier...
Lawrence Olivier? Igazán? Itt?
21-Semmi!
Hehe!
Ki kéne vágni innen a fákat, és go-kart pályát építeni a helyükre.
Ha egy kicsit helyrepofozzátok, igazán nagyszerű hely lesz.
Ó, kínai tea, ugye?
Nagyon finom!
Fantasztikus hely.
Kibaszottul csodálatos.
Annyira mű mindegyik.
Műmellűek.
Jómagam a természetesség híve vagyok.
Ha egyszer úgyis meg kell ereszkedniük, hát hadd ereszkedjenek, nemde?
Nem értelek, Alexander.
Miért érdekelnek annyira a hajléktalanok?
Nem érdekelnek. Csak a pénz miatt dolgoztam a Wintercomfortnál.
9 font egy órára, ráadásul a munkaidő is rugalmas.
Meddig főzzem még a hagymákat?
Ameddig jól esik.
Mellette jutott idő az írásra is.
Jó, de miért?
Nézd, Stuart, ha csak azért érdekelnél, mert hajléktalan vagy,
már réges-rég kirúgtak volna szakszerűtlen magatartás miatt.
- Vagyis? - A barátomnak tartalak. Ez talán baj?
Curryt?
Egy kicsit azért fura.
Egyetértek.
...hét, nyolc. Mindig van, aki nem kér kettőt.
De miért?
Mert vicces, intelligens, és szórakoztató vagy.
Szerelmes levelet ne írjak hozzád? Pofa be és idd a rohadt sörödet!
Hihetetlen.
- Hogy is hívja? - "Fegyenc curry".
Te, Stuart! Csütörtök van. Most már el kell mondanod.
Ne most.
Na, gyerünk! Megígérted.
Annyi mindent elmondtál már.
Hagyjál, Alexander.
- Nem akarjátok tudni. - Stuart első börtönbüntetése.
Csak csütörtökön hajlandó beszélni róla.
Szerdán kapja a munkanélküli segélyt, így ha a beszélgetés felzaklatja
ilyenkor még van nála elég heroin, hogy lenyugtassa magát vele.
Ugye?
Semmiség volt.
Én...
A kocsmába mentem aznap este.
A Kicsike születésnapja volt.
A kocsmában ünnepeltem.
De ez már tíz éve volt.
Akkor egy tag odaszól...
Valami nagyon ocsmányat.
Mit?
Alexander, kérlek.
Megbeszéltük!
Aztán hazamentem.
Maurice elmondta, hogy Grahammel dugsz.
Részeg vagy.
Ha most akarod, meg kell erőszakolnod.
Megöllek, te büdös ribanc!
Takarodj!
Te akartál kibaszott gyereket!
Hamar rájöttem, hogy nagy hibát követtem el.
Elmegyek.
Lófaszt mész!
Mióta baszakodsz velem, mi?!
Meglehetősen szégyellem magam miatta.
Tűnjenek innen a picsába! Gyerünk! Takarodjanak!
Húzzanak el!
A kurva életbe!
Jól van.
Takarodjanak!
Egy kicsit üldögéltünk,
aztán úgy döntöttünk, hogy kimegyünk.
Most kijövünk. Együtt.
Sajnálom.
Kapjátok el!
Lőjétek le a rohadékot!
Egyszer csak begőzölt. Stuart nem ilyen.
Gyerünk! Mozgás!
Isteni volt. Köszi, hogy meghívtál, Alexander.
Nagyon élveztem.
Őszintén szólva, meg vagyok lepve.
Mindig is azt hittem, hogy a középosztálybelieknek
van valami beütésük, tudod?
De ők is csak ugyanolyan átlagosak. Megdöbbentő felfedezés.
A következő néhány hónapban
Stuart tárgyalását az emberölési kísérletéről
többször is elhalasztották. Először,
másodszor,
harmadszor,
majd negyedszerre is.
Szüksége volt egy kis pénzre, úgyhogy megvettem tőle az autóját.
A papírmunkát ugyan nem kapkodta el...
Eközben a kampánnyal sikert sikerre halmoztunk.
Hírleveleket, petíciókat, tüntetéseket,
jótékonysági koncerteket szerveztünk.
Végül Stuart ötletére a helyi parlamenti képviselőhöz fordultunk.
Picsába.
Bocsi, csak izgulok egy kicsit.
Mivel Mr. Shorter nem Anne választókerületéhez tartozik...
Én viszont igen, és Stuartot a vendégemként hoztam magammal.
Alexander...
Ehhez egy új időpontot kell kérniük.
Baromság! Úgy sincs épp semmi dolga, nem igaz?
Az állam nem fog téli menedékhelyeket létesíteni a hajléktalanoknak.
Ezért attól tartok...
Télen egyedül a heroin az, ami kibaszottul...
Elnézést.
...ami melegen tart.
De idén megint egyre több haláleset lesz havonta.
Miért is?
A kiskutyák miatt.
Nem igazán értem.
Az utcákon.
Kiskutyák.
A hajléktalanok imádják a kutyáikat.
De a szállókban általában csak két-három állatot engedélyeznek.
Így, amikor két új alom születik,
egy csomó új ember lesz kutyatulajdonos.
Ennek következtében többen maradnak a szabadban.
Ennélfogva... ezért... így hát... többen is fagynak meg.
Látja, akik az utcán élnek, sokszor az ilyen apróságok miatt halnak meg.
Howarth-nak nagyon elege lehet már a kampányból.
Jól beégettük!
Hét hónappal azután, hogy elítélték őket, Rutht és Johnt...
...szabadlábra helyezték
a nagy publicitást kapott kampány munkájának köszönhetően,
melyben országgyűlési képviselők és jótékonysági szervezetetek fogtak össze
a két szociális munkásért.
Ezek az első felvételek Ruth Wynerről és John Brockról, ma reggel
a Legfőbb Királyi Bíróság épülete előtt készültek.
Hét hónap börtön után, az úgynevezett "camebridge-i kettős" óvadék ellenében
távozhatott, s mostantól szabadlábon fellebbezhet a kiszabott ítélet ellen.
Be van ez kapcsolva?
Stuart? Itt Alexander. Bármi illegálisat művelsz éppen,
hagyd abba és gyere ide!
Az izomsorvadásom.
Humeroscapu... vagy ilyesmi. Izomsorvadás.
Kész nyelvtörő, sose tudtam megtanulni.
Amit nem tudsz, az nem is fájhat.
Bejöttem, mert össze akartam bújni egy kicsit a nővérrel,
csak túl korán kiömlöttem.
Stuart!
Azt gondoltam, az izomsorvadás miatt.
Merthogy a fütykös is egy izom.
Aztán a ketyegőm is rákezdett.
Kétszer is próbáltak pacemakert beültetni,
de az ereim tönkrementek a sok citromsavtól, amit befecskendeztem.
Jó poén, mi?
Furcsa, hogy neked nem mondta.
Mindenkinek elmond mindent.
- Azért nem mindent. - De igen.
Ő így dolgozza fel a problémákat.
Húsz éve. Megállás nélkül.
Azóta, hogy először került az utcára.
Húsz éve?
Én azt hittem, csak a bátyja öngyilkossága után lett hajléktalan.
Ne hülyéskedj!
Stuart 12 éves kora óta él az utcán, kisebb megszakításokkal.
Iszonyatos volt.
12 évesen kezdődött nála.
Gavvy szaladt, hogy szóljon anyának.
Gyere! Stuart!
Küldjetek nevelőotthonba! Halljátok?!
Különben megöllek titeket!
Küldjetek otthonba most azonnal, vagy kicsinálok itt mindenkit!
Azt mondtam, adjatok otthonba!
Befelé! Fejre vigyázz!
Még aznap éjjel nevelőotthonba vitték.
Három hétig nem is láttuk.
Érkezett még egy, Mr. Laverack.
Ő maga kérte, hogy hozzuk be.
Szegény, szegény fiú.
SZEXUÁLIS BÁNTALMAZÁS A NEVELŐOTTHONBAN
RÁCS MÖGÖTT A PEDOFIL IGAZGATÓ
PEDOFIL BŰNSZÖVETKEZET LELEPLEZVE
Zuhanó repülőről süllyedő hajóra.
Nem voltunk mi zuhanó repülő.
Tudod, hogy értem.
Sose tudtuk megérteni.
Mindenki azt mondta anyának, hogy ki kéne tagadnia.
De én vállalom a felelősséget érte.
Ő az én vérem.
Az én fiam.
Bárcsak többet segíthettem volna!
A kampány végeztével újult erővel vetettem bele magam a könyv írásába,
de lassan ráébredtem, hogy sosem fogom tudni
megmagyarázni az olvasónak Stuartot.
Bármi is volt, ami elvette gyermeki ártatlanságát,
rég megszűnt szavakkal kifejezhető lenni.
Szerettem volna magát Stuartot beleragasztani a könyvbe.
- Igen? - Végre beültették.
A Papworth Szívklinikán fekszem. Látogass meg!
Ja, és útba tudnád ejteni a nagypapit meg a nagymamit is?
Ajándékot akarnak küldeni nekem.
Hiába mondtam nekik, hogy nem kell, mert hányásszagú.
Évek óta nem láttuk Stuartot.
Hosszú évek óta.
Nem mennek túl jól a dolgai mostanában.
Judith azt mondta, a buszok miatt.
Nagyon kényelmetlenek.
Ez Stuart?
- Nem. - Az Rory, a fia.
- Stuart? - Nem.
Az Rex, az apja.
Szörnyű ember.
Cigány.
Stuart?
Az Gavvy, a bátyja.
Egyszer, mikor Rex épp Judith-ot verte,
Gavvy rárontott és seprűnyéllel fejbe vágta.
Alig öt éves volt.
Rex el is költözött ezután.
Én tudom, miért lett ilyen Stuart.
Gavvy eljött egyszer, hogy elmesélje.
Megígértem neki, hogy titokban tartom.
Három nappal később öngyilkos lett.
Ezt a felépülésére küldjük.
Nem tudtam, vöröset vagy fehéret vegyek.
Üzenjük neki, hogy látogasson meg minket.
Nagyon régóta várjuk már!
Mi sem élünk örökké.
CSAK TISZTA FOLYADÉKOT Én hősöm!
Majdnem meghaltam.
Hogy van Ruth és John?
Rosszul.
John képtelen dolgozni.
A felesége szerint minden éjjel zokog álmában.
És Ruth?
Rákos.
Rohadt élet.
Most már érted, mi bajom a rendszerrel?
A rendszer segít majd neki, hogy életben maradhasson.
Te is a rendszertől kaptad az ötezer fontos pacemakeredet, ingyen.
Tessék?
Bocsi, nem tudjátok, merre találom a mosdót?
Dehogynem. Le a lépcsőn és balra.
Köszi szépen.
Basszameg.
Kell egy cigi.
Itt mindenki ilyen.
Mind nyomorék.
Hat évet jártam egy ilyen iskolába.
Ha egy nap én is ilyen leszek,
kinyiffantom magam.
A nevelőotthon volt ilyen?
Nem. A nyomi iskola.
Az izomsorvadás miatt küldtek oda.
Azt mondták, nem mehetek normális iskolába.
Ez még a '70-es években volt.
A vicces az, hogy akkoriban még nem volt velem semmi baj.
Egy kicsit koordinálatlan voltam, de alig észrevehetően.
Úgy gondolták, mivel úgyis nyomiként halok meg,
jobb, ha minél előbb hozzászokom a gondolathoz.
Mielőtt még túl nyomi lennék, hogy felfogjam.
Most együtt!
Seggfej! Seggfej! Seggfej!
Nyomi! Hé, nyomi, gyere ide!
Hol van ilyenkor a bátyád, mi?
"Segíts! Ölelj! Szeress!"
Meg fogunk ölni!
A szart is kiverték belőled?
Minden egyes nap, komám.
Ez volt a kedvenc hobbijuk.
Aztán Gavvy mindig megvigasztalt.
Csak ne Howarth legyen... Csak ne ő...
Egy hónappal azután, hogy kiengedték a szívklinikáról,
elérkezett Stuart tárgyalásának napja.
Attól tartottunk, hogy ugyanazt a bírót kapjuk, mint Ruthék.
Picsába!
Justice Howarth bíró.
Úgy nézett ki, Stuart akár életfogytiglanit is kaphat.
A tárgyalást ezennel megnyitom.
A vádlott Stuart Clive Shorter.
Garázdaság, rendzavarás, ellenállás tanúsítása az elfogáskor,
és egy incidens a vádlott lakásán.
Csak annyit mondott, hogy az egész tiszta hülyeség.
A vádemelések, a felmentések, a gyilkossági kísérlet...
Mit is mondhatnék?
A rohadt mázlista megúszta a formaiságoknak köszönhetően.
Tudod, mit? Howarth bíró...
Hoppá! Bocs, Stuart. Jól vagy?
Ne haragudj!
Kurvára szabad! Teljesen felmentették!
De undorító vagy!
Ébresztő!
Hasadra süt a Napocska, komám! Hasadra süt a Napocska!
Kelj fel!
El kell mennem az öltönyömért, a húgom esküvőjére.
El tudnál vinni?
Meghallgattad már a kazit?
Kilenc voltam, amikor elkezdte, Alexander. Kilenc.
Három éven át csinálta.
A saját bátyám.
Később a haverja is csatlakozott.
Akkor este, én... egyszerűen nem bírtam tovább, tudod?
Mindent megtettek már velem.
Mindent, amit lehetett.
- Van még ilyened? - A hátsó ülésen.
Anyu még mindig elkényezteti őt,
mert bűntudata van Gavvy miatt.
Pedig Gavvy velem is ugyanazt tette.
Pont olyan lettem, mint Stu.
Egyik pillanatban békés, aztán hirtelen előtör belőlem a vadállat.
Hogy váltam azzá, aki vagyok?
Mi ölte meg a gyermeki ártatlanságomat?
Mikor a rendőrség rátalált Gavvy-re, azt mondták, nagyon szenvedett.
Mindig elkószált otthonról.
Sokat szenvedett a fiú.
Életvidám kis kölyök.
Mr. Laverack.
- Szegény, szegény fiú. - Zuhanó repülőről süllyedő hajóra.
- Küldjetek otthonba most azonnal! - Seggfej! Seggfej!
- Seggfej! Seggfej! Seggfej! - Meg fogunk ölni.
A gyógyszerek, amiket szedett, teljesen szétmarták a veséit és a máját.
Szeretetreméltó kisfiú volt. Életvidám kis kölyök.
És én örülök.
Nagyon örülök, hogy szenvedett.
Ez itt Gavvy.
Gavvy és én.
Szóval ő ölte meg az ártatlanságod.
- Miatta lettél ilyen. - Ó, nem hiszem azt.
Hát akkor mi miatt?
Sokan élnek még az enyémhez hasonló gyerekkori emlékekkel.
Vannak köztük, akik képesek megbirkózni vele és idézőjelesen
"normális és hasznos életet" tudnak élni.
Ebben egész biztos vagyok.
Ha megváltoztathatnál egyetlen dolgot az életedben, mi lenne az?
Mégis min változtatna egy dolog?
Könnyű lenne egyvalamit hibáztatnom, nem?
Az izomsorvadásomat,
a pedofileket,
vagy Gavvy-t.
De szerintem inkább engem kéne lecserélni.
Válassz egyvalamit!
A napot, amikor felfedeztem az erőszakot.
A mostohaapám azt mondta,
ha nem megyek ki azonnal, és állok ki végre magamért,
akkor ő maga ver laposra.
Kibaszottul csodálatos érzés volt.
A gyengéből erős lett.
Aznap, amikor felfedeztem az erőszakot,
ötvenszer erősebbnek éreztem magam, mint addig.
A sokévnyi kínzás, kiközösítés és szidalmazás után rájöttem,
hogy erőszakkal és dühhel megfélemlíthetők az emberek.
Egy ideig még szándékosan hergeltem fel magam,
aztán fél évvel később,
már ha akartam, se voltam képes leállítani magam.
Attól kezdve a harag önmagát idézte elő.
Tudod mit, Alexander?
Egyáltalán nem ismerem vagy értem magamat.
Őrület.
Néha úgy érzem, az ördögtől származom.
Beengedtem őt magamba.
És már nem tudom kiűzni többé.
Próbáltam...
kiégetni és kivágni magamból, de ő...
minden próbálkozásomat figyelmen kívül hagyja.
Már miért ne tenné?
Ő sem akar hajléktalan lenni.
Hátra van még egy kérdés.
- Mi lenne az, komám? - Találd ki!
Visszafele mesélem a történeted.
Mi a legutolsó információ, amit tudnunk kell rólad?
A születésnapod.
Ja, tényleg.
A nevem Stuart Clive Shorter.
1968. szeptember 19.-én születtem.
Tehát...
- 33 éves vagy. - 33 vagyok. És csak öregszem tovább.
Az életem eddig nagyon problémás és kellemetlen volt.
Na, ez az.
Ki a legjobb vőfély, mi?
Ez valami oltári lesz.
Peterborough, Cambridge...
...a BBC Radio Cambridgeshire az FM 96 és 95.7-en.
Legfőbb híreink következnek...
...a Csalagút francia kijáratához közel.
A rendőrség hivatalosan is azonosította azt a férfit,
akit ma reggel vonat ütött el, Cambridge közelében.
Az elhunyt a 33 éves Stuart Shorter, Waterbeachből.
Az ügyben még folyik a halottkémi vizsgálat.
Judith? Itt Alexander.
Áldott legyen az Isten, a mi Urunk Jézus Krisztusnak Atyja.
Öngyilkosság lett volna?
Nem tudom. Búcsúlevelet nem hagyott.
De végtére is, nem minden öngyilkos hagy.
Annyit tudok, hogy a 11:15-ös kings lynn-i járat elé vetette magát.
...mert legyőztem a világot, mondá az Úr.
Mivel mindenható Urunk testvérünket, Stuartot elszólította e világból,
íme átadjuk öt a földnek;
földet a földnek, hamut a hamunak, port a pornak;
bízván az eljövendő feltámadásban és a túlvilági örök életben,
- a mi Urunk Jézus Krisztus által, ámen. - Ámen.
Szia, Alexander. Itt Stuart.
Szia, Stuart.
Elismerem, szomjas éppenséggel már nem vagyok,
és épp eltűnődtem a bátyámon,
meg a haverján.
Soha senki nem hitt nekem.
Soha senkit nem érdekelt,
hogy bántalmaztak.
Olyan dolgokat csináltak velem, amiről elképzelésem se volt,
hogy bárki megtenne egy 11 évessel.
Ezért csak török és zúzok, török és zúzok, török és zúzok...
Minél többet beszél az ember, annál kevésbé hisznek neki.
Az én mondanivalómra soha senki nem volt kíváncsi.
Ezért amikor iszom, mint most is,
csak ülök itt és dühösen vitatkozom magammal.
Öncsonkításon gondolkodom,
vagy öngyilkosságon,
vagy szeretném levadászni azokat, akik ezt tették velem.
De leginkább csak szeretnék lefeküdni és meghalni.
Mocskosnak érzem magam, egy borzalmas embernek,
aki gyűlöli és bántja a hozzá közel állókat.
Csak remélem,
hogy egyszer majd
találok kiutat ebből az őrületből.
A könyvet végül 2005 áprilisában kiadták.
Azt hiszem, Stuartnak is tetszett volna.
Fordította: kucsmagomba
kucsmagomba@yahoo.com