- Til lykke med Bayram! - I like måte.
- Full tank? - Ja.
Til lykke med Bayram!
- Til lykke med Bayram! - I like måte.
- Kan du lage en med ost til meg? - Det fikserjeg.
- Hva er dette slags låt? - Kazim Koyuncu.
- Kjenner du ikke til ham? - Nei.
- Veldig populær her ved Svartehavet. - Har aldri hørt om ham.
Han var fra Artvin. Døde av kreft for to år siden. Han var ung. Som du.
Tsjernobyls feil... Det er først nå det er klart.
120, bror.
- Og et smørbrød? - Ja.
Det blir 130.
YETERS DØD
PROLETARER I ALLE LAND, FOREN DERE!
- Hei. - Hei.
En halv time for 50 euro.
- Hva heter du? - Jessy.
- Jessy, kjører du fransk også? - Fransk, italiensk, gresk.
- For deg kjørerjeg internasjonalt. - Bravo. Bravo.
- Til musikk, eller...? - Ja, hvorfor ikke?
- Har du de 50 euro? - Ja.
- Kle av deg. - Ja.
- Er du tyrker? - Kanskje det.
Nå skammerjeg meg.
- Hva heter du? Ditt egentlige navn? - Yeter, det holder.
"Yeter" betyr "det holder". Yngst av sju søsken! Minstejenta.
- Hva drikker du? - Vann. Vann.
Hvor kommer du fra?
Onkel, er du her for å snakke eller knulle?
- Ikke kall meg onkel. Det er pinlig. - Hva skal jeg kalle deg, da?
"Min guddommelige elsker?"
- Kall meg Ali. - Ali.
- Får du den opp i din alder? - Hvis Gud vil.
Vis meg.
- Adjø, min rose! - Pass på deg selv, bror Ali.
Hun snakket tyrkisk.
Mine damer og herrer, om ti minutter er vi i Bremen.
Vi sier adjø til dem som går av her og ønsker dem en fin tur videre.
- Hei, pappa! - Hei, Nejat.
Sett deg. Jeg steker fisk.
- Hvordan går det? - Bra.
- Og du? - Bra.
- Jeg har med en bok til deg. - Hva handler den om?
Bare les den.
- Raki? - Ja, og du?
Det er klart.
Min iranske venn Mahmoud tipset meg om en hest i fjerde løp.
- Hvilken hest? - "Ofliff Sunsine".
- "Ofliff Sunsine." - Ja.
Hest nummer 5 i fjerde løp.
"Sunshine of life." Mener du Sunshine of Life?
- Hva betyr det? - Livets solstråle.
Det hadde vært fint om livets solstråler skinner på oss en dag.
Det er en outsider, pappa.
Vi får se...
Oddsen var minst 70!
100, 200, 300, 400, 500, 600, 700.
- Vær så god. - Takk.
Kom, så spandererjeg is, sjokoladeis...
Hvem knuller du for tida?
- En gentleman prater ikke om sånt. - Det visste jeg ikke.
Uansett kan man ikke snakke om noe med deg.
Ta vare på deg selv, pappa.
- Les boka, ok? - Ja, ja...
Goethe var imot revolusjon. Ikke av etiske grunner.
Han syntes det virket altfor ukontrollerbart.
To sitater illustrerer det. Det første:
"Hvem vil se en rose om vinteren? Alt har sin tid: Løv, knopper, blomster."
"Bare en dåre vil ha en slik rus for tidlig."
Kom igjen, gamle mann!
- Jeg er ikke 14 lenger. Det tar tid. - Da må du betale mer.
Du får 50 til. Prat, prat!
- Si atjeg skal ta deg på rumpa. - Ta på rumpa mi. Kom igjen, løve.
Jeg vil spørre deg om noe. Trives du i jobben din?
- Jeg kan ikke klage. - Jeg lever alene.
Jeg er pensjonist. Enkemann også. Hva er det man sier?
- "Bare Gud har rett til ensomhet." - Bravo.
Jeg søker en livsledsager. Jeg betaler like mye som du tjener her.
Til gjengjeld ligger du bare med meg. Ok?
- Er du forelsket i meg, gamle mann? - Du trenger ikke svare nå.
Her har du nummeret mitt.
Ring meg når du vil.
- Fred være med deg. - Jeg forstår ikke.
Ikke lyv! Vi hørte deg snakke tyrkisk. Skammer du deg over det?
Du er både muslim og tyrker. Oppfattet?
- Jeg er ikke døv. - Ikke tull.
- Du er inne på feil spor. Angre deg! - Angre deg!
- Jeg angrer meg. - Ikke la meg finne deg der igjen.
Da blir det synd på deg.
Fred være med deg.
- Fred være med deg. - Og fred være med dere.
- Han gikk fram for tidlig. - Dra på!
Jeg er glad for at du kom. Velkommen.
- Spanderer du en Cola? - Selvsagt.
Er du sulten?
Da du sa "like mye" som jeg tjener på bordellet...
- Mente du alvor? - Hvor mye tjener du?
3000 i måneden. Har du så mye?
- Jeg skaffer det. - Hvordan da?
Jeg har pensjonen og litt penger på bok.
Dessuten harjeg jord og en landeiendom hjemme.
Og så harjeg en sønn, professor ved tysk universitet.
Han tjener godt, og han kan hjelpe oss hvis det trengs.
- Hvor kommer du fra? - Trabzon.
Jeg kommer ikke til å stille noen krav.
Jeg vil bare at du skal bo hos meg og ligge med meg.
- Jeg er sulten. Spander middag. - Ja visst, vi går.
- Suppa er utsøkt. - Ta for deg.
- Hvor har du lært å lage så god mat? - Jeg er selvlært.
Jeg var både mor og far. Jeg oppfostret gutten.
Det tarjeg meg av.
- Du oppfostret ham godt. - Som en jente.
Vær så god.
Det er fiskekroketter. Du vil like dem. Hiv innpå!
- Hvor gammel var du da din mor døde? - Han var seks måneder.
- Stakkar. Giftet du deg aldri igjen? - Jo. En enke med en datter.
Det fungerte ikke. Hun stakk av med datteren for lenge siden.
Jeg er også enke. Min mann ble skutt i Maras i 1978.
- Er du fra Maras? - Ja.
- Mer Cola? - Jeg henter.
Bli sittende. Jeg henter.
- Er du virkelig professor? - Ja.
- Jeg henter desserten. - Jeg gjør det.
- Nei, du erjo gjest. - Skal jeg bo her, må jeg lære.
- Ikke drikk så mye, pappa. - Jeg drikker ikke så mye.
Du skjenket meg full med vilje.
Våg ikke å tafse på henne...
- Går det bra? - Dra til helvete!
Yeter! Hvor er du, Yeter?
Hvordan ble dere kjent?
Han kom til meg.
- Hvor da? - Har han ikke fortalt det?
Jeg er en gledespike.
Hva betyr det?
Hore. Et ludder, altså.
God natt.
Nejat!
Pappa...
Pappa!
God dag, jeg er doktor Özada. Din far har hatt hjerteinfarkt.
Tilstanden er kritisk, så han blir på intensiven i natt.
Vi åpner en arterie i morgen. Så må han bli her til observasjon.
- Har du noen spørsmål? - Kan vi få treffe ham nå?
Helst ikke. Følelsesytringer er ikke bra for ham nå.
Kom tilbake i morgen.
- Har du barn? - Jeg har en datter.
- Hvor gammel er hun? - 27.
Vet hun at du gjør det du gjør?
Hun trorjeg jobber i en skobutikk. Jeg sender sko til henne iblant.
Jeg gjør alt for henne.
Hun skulle ikke være ufaglært, men studere og bli som deg.
Det er grusomt å bli gammel. Det fører ingenting godt med seg.
Totalt meningsløst!
- I overmorgen kommer du ut herfra. - Ja, ja.
Nejat, ikke glem å vanne tomatene.
Nejat, tomatene er modne.
- Vil du ha en? - Bare for å smake.
Vi tar med noen til ham, så blir han glad.
Hva er det?
Jeg savner datteren min.
Jeg har ikke hørt stemmen hennes på lenge.
Jeg får ikke tak i henne.
Nejat...
Har du knullet henne?
Jeg har lagd börek. Vil du ha?
Ta det bort. Jeg vil ikke ha börek.
Ikke se sånn på meg. Legen sa: "Ingen smørdeig."
Spis dritt, da!
Du spiser ikke börek, men du røyker. Tuller du med meg?
Lkke bland deg inn i mitt liv. Du har ditt, og jeg har mitt.
Skal du gå?
Vent!
Her! Til turen...
Yeter!
Hell opp en raki til meg.
Vi kommer snart til Hamburg. Videreforbindelser...
Knullet du ham?
Jeg stilte et spørsmål.
- Du er full. - Nei, det erjeg ikke.
Ikke rør meg!
La være!
Jeg har betalt deg, og nå skal jeg knulle deg.
- Jeg er ikke din eiendom. - Jo, det er du.
- Sett i gang, sug meg. - Stapp pengene dine i ræva.
Hvor skal du?
- Hvor skal du? - Jeg går hvorjeg vil.
- Du går ingen steder! Du går ikke! - Jeg sier det igjen.
Jeg går hvorjeg vil. Jeg kjenner din type.
Yeter...
Yeter!
Til høyre igjen.
Og stopp.
Og gå inn her.
- Så lite. - Ja, dessverre.
Gå inn nå.
Du får dine personlige eiendeler senere. Ha det.
Vi har ikke sett Ayten på lenge. Hun er forsvunnet.
- Når da? - Noen måneder.
Det er henne.
- Har du ikke noe nytt bilde? - Nei, dessverre. Se selv.
Veldig søt.
- Hva studerte hun? - Økonomi...
- Medisin... - Nei, sosiologi.
- Økonomi eller medisin? - Jeg vet faktisk ikke.
Nå holder det.
- Kan jeg få det bildet? - Men det er hennes mor.
Ta det.
- Hvor skal du bo, fetter? - På hotell.
- Bo hjemme hos meg. - Det er greit.
- Jeg mener alvor. - Jeg bor helst alene.
- Hvor lenge blir du her? - Til jeg har funnet henne.
Med 20 millioner mennesker i Istanbul, støter du sikkert på henne.
- Navn? - Ayten Öztürk.
- Fra...? - Enten Maras eller Istanbul.
Kahramanmaras...
Et øyeblikk.
- Navn? - Ayten Öztürk.
- Jeg mente ditt navn. - Nejat. Nejat Aksu.
- Hvorfor ser du etterjenta? - Jeg vil betale for hennes studier.
Hvorfor?
Fordi kunnskap og utdannelse er en menneskerett.
Godt sagt.
Hør her, Nejat.
Gatene og alle mappene våre er fulle av kurdiske barn.
Hver eneste dag har vi med dem å gjøre.
De er analfabeter, og de tyr til vold.
Vil du ikke heller hjelpe en av dem?
- Hva skal dette være godt for? - Kanskje noen tar kontakt.
TIL SALGS
Skal vi se inn?
Jeg forstår ikke bøker. Særlig ikke når de er på tysk.
Jeg går til verkstedet. Ta kontakt hvis du trenger noe. Jeg tar tingene.
Vi ses! Ha det bra.
God middag.
- Er dette din bokhandel? - Ja.
- Liker du den? - Ja, veldig.
- Det gleder meg. Markus Obermüller. - Nejat Aksu.
- Vil du ha te? Eller kaffe? - Te er fint.
Çengiz, server oss te, takk. - Sitt ned.
- Hvorfor selger du en så fin butikk? - Jo, du forstår...
Jeg har vært her i ti år. Jeg... savner Tyskland og språket.
Selv om jeg er omgitt av all denne litteraturen, men det er...
Det er som et museum her. Litt dødt. Som latin.
Og jeg har følt... hjemlengsel.
Jeg forstår. Hva koster butikken?
- Hva var navnet ditt? - Nejat Aksu.
- Hva er yrket ditt? - Professor i tysk i Tyskland.
Det ville vært pussig om... en tyrkisk professor i tysk fra Tyskland-
- havner i en tysk bokhandel i Tyrkia. Det rimerjo.
Ja, kanskje.
Så du bor i Tyrkia for øyeblikket?
- Ja. - Og jobben din?
Kanskje undervisning ikke er noe for meg.
Hva med din far?
En morder er ikke min far.
LOTTES DØD
Öcalan, vi er med deg!
Lenge leve partisanenes kamp!
Folkets rettigheter kan ikke stoppes!
En purk!
Jeg forfølger en bevæpnet person. Forsterkninger til Dilek Café!
Faen!
Hvem er pågrepet? Özlem også?
Politi!
Ned på gulvet!
Hva skjer? Dere kan ikke bare...
Lenge leve motstanden!
Jeg heter Öznur. Öznur Kulak.
Jeg heter Gökce Tuna.
Jeg er Nurhan Ertas!
- God dag. - Velkommen.
- Hvilket navn har du i passet? - Gül Korkmaz.
Bruk det, aldri ditt egentlige navn. På buss og T-bane... snik aldri.
- Hva betyr det? - Du må løse billett.
Stoppes du av politiet, kjenner du ikke oss.
Ok.
Vil du dusje, går du til badehuset. Jentene viser deg hvor det er.
Du spiser billigst på universitetet. Der kan du spise for tre euro.
Her sover du.
- Har du penger? - Omtrent 20 euro.
Du kan jobbe hos meg. Du ser ut som en servitrise.
- Ligger Bremen langt herfra? - Omtrent en time med tog.
Kan du låne meg litt penger? Du får tilbake i morgen.
- Hvor mye vil du ha? - 100 holder.
Takk.
11837, jeg heter Gabi.
- Hei, snakker du engelsk? - Ja.
- Jeg søker et nummer i Bremen. - Hvor?
- I Bremen. - Bremen, ja, og hva...?
- Navnet er Yeter Öztürk. - Öztürk er etternavnet?
Ja, fornavn Yeter. Y... e... t... e... r.
Nei, jeg har bare Yasemin på Y. Ingen Yeter.
Ok, jeg forstår.
- Takk. - Ha det.
Fot...
Sko...
SKO
Hva nå? Du skylder meg penger. Du må jobbe for meg.
Hva er du slags kamerat, egentlig? Blir helt fra deg for 100 euro!
- Du vet ikke hvem du snakker med. - Hvordan skulle jeg vite det?
- Kast henne ut! - Forsvinn!
Ok. Jeg går selv.
- Forsvinn! - Dere kan dra til helvete!
"Hvem vil se en rose om vinteren? Alt har sin tid: Løv, knopper, blomster."
"Bare en dåre vil ha en slik rus for tidlig." For det andre:
"Revolusjoner erjeg imot, gammelt knuses når nytt skapes."
- Unnskyld, kan jeg spørre om noe? - Ja visst.
Jeg har glemt penger og er sulten. Kan du gi meg litt penger? Som lån!
- Hvor mye trenger du? - Tre, jeg tror tre er nok.
- Jeg har ikke mynt, bare 10 euro. - Ok, ikke noe problem.
Nei, nei! Jeg kan veksle der inne.
- Gi meg adressen, så senderjeg. - Nei, det trenger du ikke.
Jo, jo...
- Neste gang vi ses, kan du spandere. - Ok. Kylling, takk.
Er ikke du sulten?
Hva studerer du?
- Hva sier man på tysk? - Sosiologi.
- Og du? - Engelsk og spansk.
- Hvor kommer du fra? - Jeg er fra Istanbul.
- Og du kom hit for å studere? - Nei.
- Hva gjør du her, da? - Fordi man spiser billigst her.
- Liker du det? - Blås i det, jeg er sulten.
Hvor bor du?
Ingen steder.
Men hvor sover du?
Vil du virkelig vite det?
Ja.
Her er kjøkkenet. Du kan ta hva du vil når du vil.
Jeg skal vise deg gjesterommet.
Hei, mamma. - Dette er min mor Suzanne.
Dette er Gül. Hun skal bo hos oss en stund.
- Hei. - Hei.
- Jeg håper sengen er stor nok. - Den er perfekt.
Vil du se rommet mitt?
- Søtt... - Jeg bodde her i skoletiden.
Jeg kom nettopp tilbake fra India. Jeg var der i tre måneder.
- Jeg forstår. - Noe du trenger å vaske?
Jeg måtte flykte fort, derfor harjeg bare disse klærne.
Vil du prøve mine?
- Er det bra? - Ja.
Ja...
- Og denne? - Bra.
- Nei, jeg liker ikke amerikansk. - Du har vel rett.
Takk, Charlotte.
Lotte. Du kan kalle meg Lotte. Det er kortere.
Nei, jeg liker Charlotte. Det er bedre.
Veldig sjenerøst av deg å la en fremmed bo hos oss.
- Vi må hjelpe henne. - Du kjenner henne ikke engang.
Så tysk, mamma! Hun er her illegalt. Hun forfølges i hjemlandet.
- Da burde hun søke om asyl. - Ja, og om hun ikke får det?
Du vet at det er straffbart.
Kan du re opp sengen til henne?
Brødblings er veldig tysk. Det begynte på 1300-tallet og...
Vet ikke hvordan man sier det på engelsk, men det er virkelig tysk.
- Når man lager brød... - Baker brød?
Nei, nei, det heter "backen". Jeg skal vise deg.
Gül? Hva betyr Gül?
Jeg heter ikke Gül.
Jeg heter Ayten. Ayten Öztürk.
Ayten betyr måneskinn.
Ayten...
God morgen.
Klokka er allerede tolv.
- Du burde ikke røyke på tom mage. - Det går bra.
Min datter sa at du forfølges for politiske aktiviteter.
Ja, jeg er medlem av en politisk motstandsgruppe i Tyrkia.
- Hva kjemper dere for? - 100 prosent menneskerettigheter.
100 prosent ytringsfrihet og 100 prosent rett til utdanning.
I Tyrkia er det bare rike som kan få utdannelse.
- Blir kanskje bedre som medlem i EU. - Jeg stoler ikke på EU.
- Hvorfor ikke? - Hvem leder EU?
England, Frankrike, Tyskland, Italia og Spania.
Kolonimakter! Det er globalisering, og vi kjemper mot det.
Kanskje du er en person som bare liker å slåss.
Tror du jeg er gal?
Hvis et land dreper folket bare fordi de tenker galt, ser annerledes ut-
- eller protesterer for å få arbeid, energi og skoler...
...da må man slå tilbake. - Blir kanskje bedre som medlem i EU.
Til helvete med EU!
Jeg vil ikke at du skal si slikt i mitt hus.
Det kan du gjøre i ditt hus. Ok?
Ok.
Ayten, hva har skjedd?
Kan du hjelpe meg med å finne min mor?
Faen.
- Hva er det? - Politiet...
Helvete.
God kveld. Stopp motoren og tenn lyset i bilen, takk.
- Nei, lyset i bilen. - Jaha, lyset er tent.
Så vil jeg se førerkort og vognkort.
Og passasjerens legitimasjon. Hun hadde ikke setebelte på.
- Hun vil se legitimasjonen din. - Takk.
- Hvem eier bilen? - Min mor.
Legitimasjon, takk.
Jeg kontrollerer via radio og kommer straks tilbake.
- Hva vil hun? - Hun sjekker legitimasjonen.
Hallo der, stopp!
Stopp! Gå tilbake til bilen og sett deg inn.
- Har du henne? - Ja.
Asyl!
Vel, frøken Öztürk, sett deg her. Vi skal ta fingeravtrykk.
Først høyre hånd.
Dette blir rommet ditt.
Vi ønsker deg et hyggelig opphold, og som dere vet... bare tre netter.
- Nøkkelen ligger her. Ha det. - Ha det.
Det er ikke så ille.
Folk er hyggelige.
Lås døra.
I folkets navn kunngjørjeg følgende dom:
Klagerens anke til forvaltningsretten 18/42007, avslås.
Rettsgebyr blir ikke erlagt. Klageren må bære saksomkostningene.
Sitt ned.
Fru Öztürk, deres anke førte ikke fram.
Forvaltningsretten har avslått din søknad om asyl.
Asyl gis den som forfølges på grunn av hans eller hennes religion, -
- rase, nasjonalitet, medlemskap i sosialgruppe, politiske meninger-
- som medfører livsfare, restriksjoner i personlig frihet.
Hvor har du gjemt det?
- Jeg har ikke gjemt passet ditt. - Ikke lyv!
Med tanke på Tyrkias planer om EU- medlemskap, kan man ikke anta-
- at personer ved tilbakekomst til Tyrkia etter avslått asylsøknad-
- trenger å frykte mishandling og tortur.
Her!
Se hvor blind du er.
Retten underkjenner ikke deres vanskelige situasjon-
- og finner deres politiske engasjement i Tyrkia troverdig.
Jeg forstår at du kom hit illegalt for ett år siden, -
- men vi kan ikke se at du vil være fare-
- om du drar til Tyrkia etter avslag på søknaden om asyl.
Ta vare på deg selv.
Så dere interesserer dere ikke for at min venn blir torturert?
Har du bevis? Lkke-tyskere i tyrkiske fengsler er ikke vårt ansvar.
Jeg beklager.
Vet du ikke noen som kan hjelpe meg
Vent litt.
Adresse og nummer til BARO. Fanger som ikke har råd til advokat, -
- henvender seg til dem. De kan kanskje hjelpe deg.
Takk. Tusen takk.
Ayten Öztürk anklages for medlemskap i væpnet organisasjon-
- som staten ser som terrorister, og hun kan få en lang straff.
For eksempel?
15 til 20 år.
Og hvor er hun nå?
Hun er i Üsküdar kvinnefengsel i påvente av dommen.
Kan jeg besøke henne?
De ser at du ikke er i slekt med fangen.
Når etternavnet ikke er likt, er det vanskelig å få tillatelse.
Hva slags lov er det?
Dette er Tyrkia.
Han kan prøve å få tillatelse for deg, men det kan ta to måneder.
Og du må aldri bruke navnet Ayten Öztürk. Ikke til noen.
Ok?
- Det kommer til å ta mer tid. - Hvor lang tid?
- Jeg vet ikke. Et halvt år. - Hva? Et halvt år?
- Kanskje bare et par måneder. - Hva med studiene?
Mamma, de har ingen betydning lenger.
Lotte, jeg har fått nok av dette. Du kan ikke kaste bort livet.
For første gang har det en mening. Jeg trengs. Jeg må hjelpe Ayten.
Hvordan? I et fremmed land? Der du ikke kjenner noen?
- Jeg skaffer en advokat til henne. - Ha! Og hvem skal betale?
Vet du hva din venninne kostet meg? Har du tenkt på det?
I ett år betalte jeg advokatsalæret, og vi tapte.
- Kan du ikke be pappa? - Nei, ham ber jeg ikke om penger.
Lotte...
Jeg vil at du skal komme tilbake.
- Nei, mamma. - Vær så snill.
Mamma, jeg kan ikke.
Greit. Bli der, men klar deg selv. Jeg hjelper deg ikke.
Fra nå av står du endelig på egne bein.
Mamma...
Hei. Har dere oppslagstavle for folk som søker leilighet å dele?
- Ja, den henger på døra. - Takk.
Har du kanskje bøker om det tyrkiske rettsvesenet?
La meg se. Jeg er ikke sikker på det.
Amnesty International, "Turkia 2005", med politiske rettssaker.
- Kan jeg se i den? - Ja visst.
- Vil du ha en kopp te? - Ja, gjerne.
Çengiz, te til damen og kaffe uten sukker til meg.
Studerer du juss?
Nei. Jeg studerte spansk og engelsk.
Jaså.
- Hei. - Hei, hvordan går det?
Vi ses.
Jeg skal stenge nå.
- Kan jeg låne denne? - Dette er ikke et bibliotek.
Ok.
Er det din lapp? Jeg har et rom å leie ut.
- Hvorfor er du interessert i boka? - En venninne sitter i fengsel.
- Hvorfor det? - Det vetjeg ikke helt.
Hva heter venninnen din?
Gül. Gül Korkmaz.
Det er dette rommet.
- Hva koster det? - 200 euro i måneden.
Ok.
- Ayten! Jeg må snakke med deg. - Efsane, ta over!
Kamerater kommer fra Van for et møte om planene for vår gruppe.
Vi har lovet å beskytte dem. Hvor gjemte du det?
- Kan jeg stole på deg? - Er du gal?
Jeg vet ikke. Kanskje det.
Ikke kødd med meg, for da dreperjeg deg.
Vent.
Vær så god.
Kanskje småpenger i lommene...
- Hvorfor er alle disse kvinnene her? - De fleste har drept mennene sine.
Jeg vil hjelpe deg.
- Du må hjelpe vennene mine. - Hvordan?
Gå til stedet som står på lappen og ta det.
Ta hva da?
Du får se. Behold det. Noen kommer til å finne deg og hente det.
Ingen kjenner deg. Du er nøytral.
Kjøp lommetørkler av oss. Vær så snill...
- Hva er det? - Vi selger det.
- Gi meg våpenet. - Nei, det er mitt.
Hva vil du?
Gå inn, Ayten.
Sitt ned.
Kan du lukke vinduet?
Takk.
- Hvem besøkte deg i går? - Jeg svarer ikke uten min advokat.
Vi ber deg ikke om å tyste på noen.
Jeg blåser i din organisasjon. Men vi har en internasjonal krise nå.
Viktige menn fra utlandet er her og stiller spørsmål.
Vi ber deg vennlig om å samarbeide.
I går besøkte en tysk borger deg, og fem timer senere var hun død.
Hvorfor?
Hvordan kjente du henne?
Svar på spørsmålene våre, så hjelper vi deg.
Dommen din skal snart forkynnes.
Hjelp oss og utnytt din "Rett til anger", så slipper du kanskje ut.
Hvem varjenta?
DEN ANDRE SIDEN
- Hva foregår her? - Herren er utvist fra Tyskland.
Vennligst bli med meg.
Her er rommet med TV, minibar og klimaanlegg.
Trenger du noe?
God kveld.
Hei. Nejat Aksu. Jeg er ute. Legg igjen beskjed.
Hei, jeg er Susanne Staub, Lotte Staubs mor.
Jeg fikk nummeret ditt av det tyske konsulatet.
- Fru Staub? - Ja.
- Jeg er Nejat Aksu. - Hei. Slå deg ned.
Kondolerer.
Takk.
- Vil du ha noe å drikke? - Vann. Og en kaffe.
Hvordan visste du at det var meg?
Du er det tristeste mennesket her.
Hvor godt kjente du min datter?
Godt nok til å like henne.
Har du spist noe? Vil du at vi skal gå noe sted?
Jeg vil gjerne se min datters rom.
- Har du vært i Istanbul før? - Jeg var her for 30 år siden.
Alt så annerledes ut da.
Hva gjorde du her for 30 år siden?
Jeg haiket til India.
Det var det man gjorde den gang.
Jeg har lagt sakene hennes i eskene.
Takk.
Kan jeg gjøre noe mer for deg?
- Jeg vil gjerne bli her. - Naturligvis.
Disse skrittene, mine skritt, vil jeg ta med kraft. Med mot.
Selv om mamma ikke forstår det, hvilket virkelig forbauser meg.
Hun var jo som meg.
Uavhengig av hennes historie, som jeg i ettertid har hørt, -
- går jeg selv veier som minner om hennes.
Kanskje det er slik at hun ser seg selv i meg.
Jeg spurte om han ville møte deg. Du vil nok ikke det, sa han.
Jeg sa at han kunne bo hos meg i noen dager, -
- men han ville rett til Trabzon. Jeg fulgte ham til bussholdeplassen.
- Hva skal han gjøre i Trabzon? - Han sa at han skulle fiske.
Da gårjeg, fetter.
Og...
Gi lyd fra deg en gang iblant.
Jeg går.
KJENNER DERE DENNE KVINNEN?
- Hei. - Hei.
Bedrøvelig hvordan huset ser ut. Er det ingen som bryr seg?
Korrupsjon, parkeringshusmafia, kulturelt forfall.
Kan jeg bli noen dager til? Det gjorde meg godt å sove her.
- Har du spist allerede? - Nei, men i dag erjeg sulten.
Hva skal vi skåle for?
For døden.
- Jeg vil bli full. - Jeg gjør kanskje det samme.
Hva betalte min datter i husleie?
Hvorfor spør du om det?
Kan jeg få bli din leietaker?
Hvor lenge vil du bli?
Det vetjeg ikke.
- Hei. - Hei.
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Jeg ville ikke...
Tilgi meg, tilgi meg.
Hør på meg. Jeg vil hjelpe deg.
Det var det hun ville.
Og det er detjeg vil nå.
Hva du enn trenger.
Penger, en god advokat, mat, et sted å bo. Bare si fra.
Hører du det?
Tilgi meg.
Ikke gjør deg selv vondt.
- Jeg er så lei for det. - Jeg vet det.
- Hva er det, Ayten? - Ingenting.
Jenter!
Si til direktøren atjeg vil snakke med ham.
Ordne det.
- Hva er det? - Gi meg en sigarett.
- God morgen. - God morgen.
- Hvor skal alle menneskene? - Til moskeen.
I dag begynner Bayram, en tredagers offerfest.
Og hva er det man ofrer?
Gud ville se hvor sterk lbrahims tro var, -
- så han beordret ham til å ofre sin egen sønn.
Ibrahim tok sin sønn Ismail med til offerberget.
Men i det han skulle drepe ham, ble kniven helt butt.
Gud var fornøyd og sendte en sau til ofring istedenfor sønnen.
Vi har samme historie.
Jeg huskerjeg spurte pappa om han ville ha ofret meg også.
Som barn varjeg redd for historien. Min mor døde ung, forstår du.
Og hva svarte faren din?
Han sa han ville gjort Gud til sin fiende for å beskytte meg.
Lever faren din fortsatt?
Kan du passe bokhandelen min i et par dager?
- Til lykke med Bayram! - I like måte.
- Full tank? - Ja.
Til lykke med Bayram.
- Til lykke med Bayram! - I like måte.
- Kan du lage en med ost til meg? - Det fikserjeg.
- Hva er dette slags låt? - Kazim Koyuncu.
- Kjenner du ikke til ham? - Nei.
- Han er populær her ved Svartehavet. - Jeg har aldri hørt om ham.
Han var fra Artvin. Døde av kreft for to år siden. Han var ung. Som du.
Tsjernobyls feil... Det er først nå det er klart.
120, bror.
- Og et smørbrød? - Ja.
Det blir 130.
Ta vare på deg selv!
Gud være med deg!
Her... Du likte den jo så godt.
Har du angret?
- Ja, det harjeg. - Din tøs! Forræder!
- Går det bra med deg? - Det går greit.
- Har du noe sted å bo? - Ikke noe problem.
Jeg mener... Hva mener du med "ikke noe problem"?
Du kan bo noen dager derjeg bor. Det er plass til oss begge der.
Det er ikke langt herfra. Det er i "Kurkucuma".
Çukurcuma.
- Unnskyld, er ikke Ali Aksus hus her? - Ali Aksu er ute og fisker.
- Ha en fin dag. - Du også.
Hei. Jeg ser etter Ali Aksu.
Han er ute, men det blåser opp, så han kommer nok snart.
- Takk. - Det var så lite.
Tekst: Jørn-Are Haugli Johansen Textservice