Jag har uppfunnit ett vetenskapsskämt.
- Vill du höra det? - Javisst.
Hur många Edison krävs det för att skruva i en glödlampa?
- Hur många? - Vem bryr sig?
Han stal idén, och förtjänar inte ett eget skämt.
Är det verkligen sant?
Ja. Det är så man vet att det är ett bra skämt.
Det underhåller inte bara, det informerar.
Hej, ledsen om jag avbryter.
Barry, hur många Edison krävs det för att skruva i en glödlampa?
Visste du att Edison faktiskt inte uppfann glödlampan?
Vad vill du, Barry?
Jag ville lämna denna som ett litet tack, till Amy.
- Vad är den här för? - Din idé hjälpte mig verkligen.
Min ljuskon-kvantisering-uppsats är på nätet nu.
Gensvaret har varit fantastiskt.
Fascinerande. Jag vill gärna läsa den.
Åh, ja. Jag också.
Mejla den till Sheldon@Bazinga.biz.
Varför "punkt biz"? Jag gav dig ju verksamheten nyss.
Och Bazinga.com var upptaget.
Men tack igen.
Cooper, lägg ägg.
Sedan när hjälper du Barry Kripke?
Jag hade funderat på en cellulär metod för nervkopplingar-
- och tänkte att den kunde appliceras på strängteori.
- Det är inget märkvärdigt. - Jaså, verkligen inte?
När jag höll på med strängteori och stötte på problem-
- varför hjälpte du inte mig?
Jag gjorde det. Du sa att den enda matten biologer kan-
- är om man har tre grodor och en hoppar iväg, så har man två grodor kvar.
Det är ju ganska roligt så det låter som jag.
Men det betyder inte att man ska stå i gathörn-
- och dela ut matte till alla som går förbi.
Sheldon, vi är ju forskare allihop. Jag hjälpte en kollega.
- Du är småsint. - Är jag småsint?
Barry och jag har ju en professionell rivalitet.
Du hörde ju, han bad mig att lägga ägg.
Om vi var vänner hade han bett mig att göra nåt trevligare.
Varför skrattar du?
Fick du veta något nytt?
Okej, mamma, hälsa till tant Gladys.
Jag älskar dig också. Hej då.
- Har din mamma kul i Florida? - Hon älskar det.
Hon har äntligen funnit en plats där alla talar om hur svettiga de är.
Hon vill att vi ska gå bort och titta till Stuart.
"För att han känner sig kanske ensam."
Hon är bara snäll.
Jag är hennes son, varför ber hon inte någon kolla om jag är ensam då?
För att du har en fru?
Ja, men ibland jobbar du sent.
Du ogillar att ha Stuart hemma i huset.
Men butiken ska öppna igen så han kommer på fötter igen.
Det skulle vara bra. Jag vill att det blir normalt mellan mig och mamma.
Ja, normalt är väl att ta i, men visst.
- Hej. - Hejsan.
- Är allt okej? - Om allt vore okej...
...skulle jag sagt "hej". Inte olycksbådande "hejsan".
- Vad är det, då? - Jag är arg på Amy.
Lämnade hon fläckar i din favorittop, också?
Nej.
Men hon hjälpte Barry Kripke göra ett framsteg inom strängteori.
Det låter ju som något bra.
Det kunde varit det, men jag övergav strängteori-
- för att det var en återvändsgränd.
Sedan gick hon bakom min rygg, och hjälpte nån annan motbevisa mig.
Ingen mindre än min rival.
Jag är ledsen att du tvingades se det.
Jag är ledsen att jag inte hade en kamera.
Varför gör hon såhär mot mig?
Hon ville nog inte göra dig upprörd med flit.
Du säger att det inte finns nåt viktigare-
- än forskningens framsteg?
Nej. Jag sa att det inte finns nåt viktigare än att jag gör framsteg.
Om jag fattat rätt och vad hon gjort var att hjälpa en forskare-
- så tror jag att du måste släppa detta nu.
"Släpp det." Det har jag fått höra hela mitt liv.
När något upprör mig säger de: "Släpp det."
Som om det vore mitt fel, och det inte var okej att känna som jag.
Jag vet inte vad jag ska säga. Prata med henne.
Är det allt du har? Slitna fraser som "Prata med henne" och "Släpp det"?
Penny, livet har gett mig citroner så vad borde jag göra?
Du kan ju stoppa upp dem någonstans.
Okej, nu börjar du bli kreativ.
Tack igen, för hjälpen.
- Inga problem. Det ser jättebra ut. - Ett nöje.
Du borde ha bränt ner den för flera år sen.
Jag säger ju att jag inte brände ner butiken.
Vi vet det. För att bränna ner något för försäkringspengarna är ju ett brott.
Stuart, det ser helt fantastiskt ut här.
- Tack. - Ni har verkligen gjort ett bra jobb här.
Och tack, för att du har stått ut med att jag bott hos din mamma under tiden.
Jag kunde inte ha gjort det här annars.
Jag uppskattar det. Och jag är glad att du kunde...
Är det där min mammas möbler?
Ja, hon sa att jag kunde ta dem. Visst ser de fina ut?
Inte lika fina som i huset, där de hör hemma.
- Howie. - Varför inte tömma hela rummet?
Ta clownen jag gjorde till henne, i tredje klass-
- och bandet jag fick på simskolan för att jag doppade ansiktet.
Vad är ditt problem? Hon sa ju att det var okej.
Men jag är hennes son. Jag säger "inte okej".
Vilken son. Du la nog ner högst 10 minuter på den där clownen.
Jag borde ha gått i konstskola-
- för att sen ha en kursad seriebutik, och sno från någons mamma.
- Vi kan väl gå, så att du kan lugna dig? - Ja, det är en bra idé.
- Ta ut honom ur min butik. - Din butik?
Min mamma gav dig pengar för det här. Jag går ingenstans.
Vi kan väl ordna maten till festen?
- Tack. - Smart. Det ser ut som om vi hjälper till.
När vi egentligen bara flyr från en obekväm situation.
Kripke. Av alla människor, Barry Kripke...
Viker du, som en galning, för att få mig att göra det åt dig?
Nej.
Åh, ge mig den där.
Bara av nyfikenhet.
Om jag skulle släppa taget om något, hur skulle jag göra då?
Jag vet inte, tänk bara på något annat.
- Kan jag tänka på ett myrpiggsvin? - Jadå.
Ett myrpiggsvin-
- har aldrig gått bakom min rygg och samarbetat med Barry Kripke.
Det hjälpte inte alls.
Du vet, vissa försöker med visualisering.
Hur fungerar det?
Okej.
Tänk att dina problem är en penna.
- Okej. - Nu ska du tänka att du håller i pennan.
Okej.
Öppna handen, och släpp den.
Men jag har precis fått pennan.
Den har mina initialer och allting.
Titta.
Sheldon, det är faktiskt inte så svårt.
- Jag vet ett bättre sätt du kan lära mig. - Hur då?
Tänk om jag sa att de senaste månaderna-
- har Amy i hemlighet gett dig små pussel-
- för att testa din intelligens mot schimpanser i hennes labb?
- Vad? Hon har inte gett mig några pussel. - Är du säker?
Oj, jag klarar inte att sätta ihop den här saxen igen.
Kan du göra det?
Jäklar, jag har något i ögat, och jag som måste sortera de här mynten efter storlek.
Kan du hjälpa mig?
Penny, jag vill verkligen äta den här bananen-
- men den har fastnat inuti den här bambupussel-lådan.
Vad fan!
Okej, det är bra. Men... Släpp det nu.
Jag kan inte fatta att ni testade mig, mot en schimpans!
Ursäkta, men Amy testade dig, och jag hejade på dig.
Bra gjort med bananlådan förresten.
Varför gör hon på det viset?
Hon har ju utfört ett experiment på apor-
- där de har fått olika pussel att lösa.
Jag förvånades över hur komplexa pusslen var.
Jag sa att vissa människor inte löser dem.
Då sa Amy: "Ska vi göra detta intressant?"
"Göra det intressant?" Har ni satsat pengar på mig?
Nej, nej, vi skapade ett experiment som involverar dig.
Det är väl intressant?
Det är inte intressant, det är otroligt kränkande.
Okej, men det här kanske hjälper lite.
Tänk att du håller i en penna.
Innan du går för långt, inte en speciell penna-
- med dina ingraverade initialer.
- Det skulle göra nästa del jättesvår. - Jösses.
Det räcker. Gå ut härifrån.
Jag fattar inte varför du är arg på mig?
Du borde vara arg på Amy, precis som jag var, i eftermiddags.
- Ser man på, jag kunde släppa det! - Gå!
- Penny. - Vad är det?
Jag tror att jag glömde min penna där.
Jag förstår att du är upprörd-
- men han slet ju för att få i ordning butiken.
Och det är bara möbler.
Detta är min mammas möbler.
De ska stå i huset jag växt upp i bredvid högen med "TV Guide" -
- och framför vad som för en tioåring-
- var fin snörkonst!
Howie, om butiken lyckas-
- får Stuart en inkomstkälla och kan flytta ut från din mors hus.
Lite möbler är ett rimligt pris att betala för det.
En god poäng. Jag gifte inte mig med dig för poänger.
Jag gifte mig med dig för att du ska stötta mig oavsett hur dum jag är!
Detta är skälet till att jag tvingades skriva om löftena.
Vi ska hämta en beställning för Comic Center.
Visst. Låt mig gå och kolla det.
Du, jag tror att det är Nathan Fillion.
Ja, titta.
Och han petar bort tomaterna ur salladen, precis som jag gör.
Jag har alltid känt ett band till honom.
Ja, jag fick just en idé.
Vi ska inte sälja hans tomater på eBay.
Nej, men om vi fick kapten Reynolds från "Firefly" -
- att signera i Stuarts butik, skulle det vara fantastiskt.
- Det skulle det vara. - Ska vi gå och prata med honom?
Jag vet inte. Om han inte är trevlig-
- blir det svårt för mig att se honom i något program igen.
Han som spelar Jon Snow var en idiot. Vi ser ju ändå på "Game of Thrones".
Han var en idiot för att du körde på honom.
Jag blev distraherad.
Konstigt att se någon i nattväktarna med en kajak fastspänd på sin bil.
Kom igen.
Hej, ursäkta. Vi vill inte störa dig, men vi är verkligen...
Vi är stora fans av "Firefly". Och "Dr. Horrible".
Ni har tagit miste. Jag är ingen skådespelare.
Säg inte så.
Du är ju inte Dame Judi Dench, men du är ganska bra.
Jag fattar. Ni tror att jag är Fillion-
- men det är jag inte, så om det är okej vill jag få äta min lunch nu.
Kom. Ledsen att vi störde.
Undrar varför han är så grinig.
En gång misstogs jag för killen i "Berättelsen om Pi" och jag flyter ännu.
Sheldon, det är jag.
Hej, såg du det?
Jag klarade att öppna dörren helt själv.
Jag ska kanske slänga runt lite avföring i min bur, för att fira det.
Vad pratar du om?
Jag vet att du har gett mig hemliga pusseltester.
- Sheldon, öppna dörren. - Jag kan inte.
Jag är naken.
Jag såg ju dig nyss.
Vänta lite.
Öppna dörren, nu.
- Åh, hejsan. - Dra upp dina byxor!
Det är ju ingen stor sak.
Jag gör såna tester på studenter hela tiden.
Fyller du i några papper på universitetet, kan du få fem dollar.
Jag vill inte ha fem dollar. Jag vill ha min värdighet.
Talar vi om tio dollar, då?
- Tack så mycket. - Tack.
- Förlåt igen. - Inga problem.
Är du säker på att du inte är han?
Du kan berätta för oss. Vi är forskare, inte galna fans.
Okej. Jag är han.
Och du äter ensam, i en delikatessbutik?
Jag köper inte det. Du är inte han.
Jag ville äta min lunch i fred-
- men jag är verkligen han, och tack, för att ni är mina fans.
Om ni vill får ni ta ett foto.
- Det skulle vara toppen. Tack. - Visst.
Vänta lite.
Om du verkligen är Nathan Fillion-
- vad är då repliken ur "Firefly" om din hatt?
Jag svär vid min fina blomhatt att jag ska döda dig.
Precis. Så lyder repliken.
Men, jag kunde också den repliken. Det gör inte mig till Nathan Fillion.
- Vill du ha ett foto, eller inte? - Jag vill ha ett foto med Nathan Fillion.
Ett foto med någon som liknar Nathan Fillion-
- men som är lite mer irriterad än Nathan Fillion brukar vara?
Vad tycker du?
Det duger till Facebook.
Tänk att de gjorde det där.
Jag vet, och det är bara så kränkande.
En gång lät de mig ta ut en banan ur en pussellåda.
Stopp. Sheldon gav mig en banan i en låda. Han testade mig också.
Otroligt.
Och hur kan en schimpans lösa det? Det var ju helt omöjligt.
Verkligen? Fick du inte ut bananen?
- Tack. - Wow, butiken ser fantastisk ut.
Testade ni oss, båda två? Vad är det med er?
De anser att de är så smarta-
- att de inte bryr sig om de sårar andra.
- Det är inte sant. - Det låter som vi.
Men jag förstår inte varför du är arg.
Du löste varje pussel snabbare än alla schimpanser.
Förutom Barnabas, men han gick på Adderall.
Ledsen, men det gör mig galen.
Kan du inte bara släppa det?
Åh, jag kan hjälpa dig med det.
Tänk att du håller i en vanlig penna.
Medan din favoritpenna ligger trygg och säker i fickan.
Håll den tanken. Hallå?
Hur kan jag gottgöra dig?
Svaret finns i denna pussellåda. Få se om du kan öppna den.
Du kunde ha varnat honom för möblerna.
Det sa jag redan när vi flyttade dem.
Hjälpte du honom?
Nej, Stuart valde ut de där soffkuddarna helt på egen hand.
Hej, är allt okej?
- Nej. - Vad är det?
Min mamma har dött.
Vad?
Det var min moster.
Mamma tog en tupplur.
Och hon vaknade aldrig.
Herregud, Howie.
Jag är så ledsen.
Vad kan vi göra?
Jag vet inte.
- Får jag säga något? - Inte just nu, Sheldon.
- Jag tror att det skulle vara tröstande. - Nej, det är okej.
Vad?
När jag förlorade min pappa-
- hade jag ingen som hjälpte mig igenom det.
Men det har du.
Jag trodde verkligen att han tänkte säga: "Släpp det."
Tack, Bernadette. Ha en säker resa.
Okej, hej då.
De har bokat flyg och är på väg till flygplatsen nu.
Hur är det med Howard?
- Han håller ut. - Hur är det med dig, Stuart?
Jag fattar inte att hon är borta. Hon lät ju mig bo där.
Utan henne hade jag varit hemlös.
En av oss skulle ha erbjudit sig.
Jag minns inga erbjudanden.
Men vet ni vad? Jag är glad att det löste sig så här-
- för att... Jag lärde känna den här underbara personen.
Ja. Mrs Wolowitz var ganska speciell.
När jag flyttade till Amerika-
- var Howard min enda vän-
- och hon fick mig att känna mig så välkommen i hennes hem.
Det säger mycket, för att de första åren-
- trodde hon att jag var trädgårdsmästaren.
När jag träffade henne brukade hon säga att jag var för smal, och försökte mata mig.
Hon gjorde så med mig också.
Ta inte det ifrån mig.
Jag ogillade hennes skrikande.
Men nu när jag inte kommer att höra det igen, blir jag ledsen.
Om du vill kan jag skrika åt dig senare.
Det blir ju inte lika bra.
Vi kan väl skåla.
För mrs Wolowitz. En kärleksfull mor...
...för oss alla.
Vi kommer sakna dig.
[Swedish]