Jag får den inte att fungera.
- Låt mig prova. - Den streamar HD-videos...
...till telefonen medan den flyger.
Sjyst. Var var du när jag var singel?
Vi åker om en timme. Är du packad och klar?
Jag har bara sista-minuten grejerna kvar. Du vet, smink, underkläder, kläder.
Om ditt badrumsgolv räknas som ett handbagage, så är du packad.
Har du någonsin gett ett studenttal?
Nej. Det är spännande.
Är du inte rädd att bli förblindad?
- Förblindad? - Vid slutet av ceremonin...
...kastar studenterna sina spetsiga hattar i luften.
Det är pompa och ståt, tills någon förlorar ett öga.
- Jag tar risken. - Okej.
Jag undrar om de gör "Vad var det jag sa"-kort i punktskrift.
Problemet med tal är att de är tråkiga.
Äger du en T-shirt-kanon?
Varför skulle han äga det?
Jag vet inte, varför äger jag en?
Det är kul att du delar upplevelsen med Penny.
Jag tänkte det skulle bli kul att visa mina gamla marker.
Jag minns det exakta stället på marken där jag låg och grät.
Och nu återvänder du som en framgångsrik forskare.
Men en vacker tjej.
Och spetsiga hattar i ögonen.
- Hur packade du så snabbt? - Jag packar lätt.
Jag klarade en gång ett vårlov med en lång T-shirt och ett bälte.
- Vad behövde du bältet till? - Det kallas för aftonklädsel.
Jag har aldrig besökt New Jersey.
De har fått dålig press från "Jersey Shore" och "Real Housewives".
- Så det är inte så på riktigt? - Jo, det är det.
Det ska bli kul att visa dig runt.
Tror du vi hinner hälsa på din mamma?
Ja. Vi hinner nog också stoppa mitt skrev i en lökpress-
- men jag gör varken eller.
Jag fick en notifikation. Flyget har ställts in.
- Va? - Det verkar vara en storm...
...längs östkusten.
- Kan vi inte ta ett annat flygbolag? - Jag tror inte det.
Så vadå, blir det inget?
Det verkar så.
- Vad tråkigt. - Ja. Jag jobbade hårt på talet.
- Du kan läsa det för mig. - Tack, men jag klarar mig.
Är du säker? Jag kan låtsas vara en cheerleader-
- som tappar kontrollen runt populära alumner.
Var hälsade mina älskade cheerleaders...
Wi-Fi är på, kameran är på, de är på samma nätverk.
- Vi borde få en bild. - Jag ser bara en svart skärm.
Och min reflektion.
Jag ser ledsen ut.
- Vi borde kanske kalibrera om den. - Okej.
Steg ett. Dra kalibreringsströmbrytaren från översta läget-
- till nedersta läget åtminstone tio gånger.
- Står det verkligen "åtminstone"? - Ja.
Varför skulle de skriva det?
Är det tio gånger? Är det hundra gånger?
Tusen gånger? Tio tusen gånger?
- Ett hundra tusen gånger? - Sheldon.
Du förstår vad jag menar.
Slå om strömavbrytaren tills lamporna på drönaren lyser gult.
Det låter inte så svårt.
Påbörjar kalibreringssekvens.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Jag antar att tio är "åtminstone tio."
Men de ska ändå få åtminstone ett argt brev.
Nu roterar jag den horisontellt runt axeln tills lamporna lyser grönt.
Påbörjar rotationssekvens.
Titta inte på mig. Påbörja.
Vad betyder rött och gult?
Kalibreringen misslyckades. Vi måste börja om.
Då så. Börjar om kalibreringssekvens.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Elva?
Vilken tur att jag inte skickade brevet.
Hej, pappa, vad gör du?
Inte mycket, jag ville bara se hur min son mår.
Bra, tackar som frågar.
Dejtar du fortfarande hudspecialisten?
Om du kände hur len min hud är, skulle du inte behöva fråga.
Det var något mer jag ville fråga.
Varför la du en månadshyra på en leksakshelikopter?
Jaha, det är dit räkningarna postas.
Jag har fått nog av att betala för dig. Det är dags att du lär dig ansvar.
Det enda sättet att göra det, är att ta bort veckopengen.
Nej, pappa, nej.
Det finns andra sätt att lära mig ansvar.
Jag vet, du kan ge mig ett ägg, så tar jag hand om det i en vecka.
Nej, jag har bestämt mig. Från och med nu sköter du dig själv.
Men pappa, jag saknar familjen, och nu när du och mamma skiljer er-
- känner jag mig ledsen och tom.
En leksak då och då hjälper mig att fylla tomrummet.
Jag kan inte krama dig varje dag, så helikoptern...
Nu räcker det.
För tydlighetens skull, finansiellt, eller med meningen?
Inget rött och gult, inget rött och gult.
- Grönt! - Ja! Vi gjorde det!
Om det är så roligt att rotera den, föreställ dig när vi flyger den.
Nu behöver jag bara rotera den vertikalt tills lamporna släcks.
Åh, nej!
Okej, nu räcker det.
Vi öppnar den.
Ogiltigförklaras inte garantin då?
Sheldon, jag har tagit magisterexamen i ingenjörskonst.
Jag torkar rumpan med garantier.
Förutom AppleCare, det betalar sig självt i långa loppet.
- Hej. - Hej, vart tog du vägen?
- Jag köpte något för att muntra upp dig. - Jaså?
Sex inatt, pannkakor i morse. Är jag döende?
Öppna det.
En mössa och en kappa? Vad ska jag med de till?
För att du ska ge ditt tal.
- Vad pratar du om? - Jag ringde din gamla skola...
...och övertalade dem att låta dig läsa talet över Skype.
Verkligen? Fantastiskt.
Och du köpte kappan att ge talet i. Tack.
De kommer förresten från en maskeradbutik-
- och de hade bara "Sexig Student" kvar, så den...
Kanske är lite kort.
- Kort och sexig. Det passar mig. - Ja.
Oj. Det var många delar.
- Du vet väl vad alla gör? - Ja, så klart.
- Den här? - Ja...
Hur bekant är du med förkrympta integrerade kretsar?
- Inte särskilt. - Det där är en förkrympt integrerad krets.
Kan du fixa den?
Jag är en MIT-tränad ingenjör.
Jag byggde delar till rymdstationen.
Rymdtoaletten fungerade väl inte?
Den fungerade, men den var inte designad för ryssar-
- och deras potatisbaserade diet.
- Hej, killar. - Hej.
Jag måste lämna tillbaka helikoptern. Min pappa... Vad har ni gjort?
Oroa dig inte. Han pluggade vid MIT.
Han kan lösa alla problem.
Så länge de inte har sitt ursprung i en rysk mans tarmar.
- Jag kan knappt tro det! - Lugn. Det löser sig.
Nej, du måste sätta ihop den igen så att jag kan lämna tillbaka den.
Du kan inte lämna tillbaka den, Howard torkade rumpan med garantin.
Va?
Metaforiskt talat, tror jag, men han var i badrummet ganska länge.
Min pappa skar av tillgångarna.
- Jag måste få tillbaka pengarna för den. - Lugna dig.
Okej. Okej, du har rätt.
Det är dags för mig att ta ansvar för mitt liv.
Och vara en man.
Hej, mamma.
Hej, Rajesh. Vilken överraskning.
Jag har tänkt en del på dig.
Hur är det? Är du lycklig, mamma?
Du är så söt som frågar.
Jag kan knappt tro att du är din pappas son.
Jag har väl tagit efter dig.
På tal om pappa, jag hade ett underligt samtal med honom.
Han sa att han inte längre kunde skicka pengar på grund av sitt aktiva sociala liv.
Vad betyder det, "aktiva sociala liv"?
Vi borde inte prata om hans rackartyg och vad han kanske eller kanske inte gör.
Vi pratar om dig.
Rajesh, träffar din far någon?
Allt jag vet, är att han är singel, förmögen och läkare-
- och av någon anledning finns det inte längre pengar till din lille son.
Hur mycket pengar din far än gav dig...
...så ger jag dig mer. - Tack, mamma, jag älskar dig.
Helikoptrar åt alla.
Vad är det som tar sån tid?
- Det här fungerar nog inte. - Visa mig.
Sötnos, du vet väl att du ska ha på dig kläder under dräkten.
A, överraskande att du vet det.
B, jag ville vara din sexiga student.
- Det gör du. - Åh, tack så mycket.
Det är ändå över Skype. De ser inta dina ben.
Jag klär på mig byxor utifall att. Men det här var verkligen befriande.
Lägg till ett bälte, så kan vi gå till ett fint ställe.
Det är taget.
Jag har hittat en trasig pinne på kommunikationschippet.
Imponerande.
När du är klar med den där, kan du ta en titt på den här?
Den ryker inte längre.
En leksak i taget.
Förlåt. Fast det kanske är för det bästa.
Jag har hört att rök från lokomotiv är den nästa största dödsorsaken hos tågfantaster.
- Vilken är den första? - Självmord.
Fel, fetma.
- Jag har verktyget du behövde. - Tack.
Ni behöver inte göra er besväret.
Jag har pengar igen. Jag kan lika gärna köpa en ny.
Det handlar om att lösa problem. Det var därför jag blev ingenjör.
Jag gillar det, det är det jag tränades till, det är den jag är.
Se på dig. Den lilla ingenjören som kunde.
Varför ringde ni inte supporten?
- Hörru! - Inte okej!
- Vad? - Det finns två slags människor.
De som ringer supporten-
- och de som gör åtlöje av de som ringer supporten.
Jag ringer supporten.
- Du ringer supporten, - Vilken bebis.
Och nu till studenttalet.
En av våra mest förnäma alumner, Caltech-fysiker, dr Leonard Hofstadter.
Lärarkåren, studenter, det är en ära att få tala inför er idag.
Jag minns senaste gången jag var i den här föreläsningssalen.
Två killar i lacrosselaget lekte håll astmainhalatorn borta.
Men nog om min återförening.
Jag vill ta ett ögonblick att tacka min vackra fästmö-
- för att ha gjort talet möjligt när vädret nästan förhindrade det.
Hej. Jag visste inte att han skulle rikta den mot mig, så...
Ta inga droger, och stanna i skolan.
- De tar studenten. - Okej, hej då.
Strömmen är kopplad. Nu är vi igång igen.
Vi kör några tester innan vi tar ut den.
- Sheldon, har vi Wi-FI? - Japp.
- GPS? - Japp.
- Är batteriet laddat? - Japp.
Fyra timmar av livet borta? Japp.
Alla system igång om fem...
Fyra, tre, två, ett.
Det där brukade mitt tåg göra.
Redo att ringa supporten?
Ge mig numret.
Jag kopplas säkert till en utlänning som läser från samma manual.
Det är min pappa, era skitstövlar.
- Hej, pappa. - Vad har du sagt till din mamma?
Inget, jag ringde för att kolla att allt var bra.
Efter att hon pratat med dig, verkar hon tro att jag är någon slags playboy.
Jag vet inte var hon fick den idén från.
Mamma och hennes galna fantasi.
Vilken tur att jag tagit efter dig.
- Har du tagit efter mig? - Jag försöker.
Jag hade inte varit en forskare utan dig som förebild.
Vem vill flyga till Vegas i en riktig helikopter?
Det var L Frank Baum som sa:
"Ingen tjuv, hur duktig han än må vara, kan råna någon på kunskap-
- det är därför kunskap är den bästa och säkraste skatten..."
Oj, jag tråkar ut mig själv.
Ledsen allihop, jag ser inte era ansikten, men ni ser nog ut såhär.
Jag skrev ett helt tal om hur gymnasiet förbereder en-
- och vilken fantastisk plats det är, men jag hatade det.
Gymnasiet kanske är kul om man ser ut såhär...
Men jag kände mig osynlig i den där skolan.
Och när jag funderar på det, skulle jag tro att många av er känner likadant.
Så, resten av mitt tal-
- går till de osynliga barnen.
Ni kanske inte passar in-
- eller kanske är minst i skolan, eller störst eller konstigast.
Ni kanske tar studenten utan att ha fått er första kyss...
Förresten, 19, och Geraldine Coco, var du än är, tack.
... ni kanske inte har några vänner.
Men vet ni vad. Det är okej.
Medan de populära barnen gör...
Jag vet inte vad, för jag var aldrig där...
Jag berättar sen.
Poängen är-
- medan ni spenderar tid ensamma med att bygga datorer eller övar cello-
- det ni egentligen gör, är att bli mer intressanta.
Och när folk äntligen märker er-
- hittar de någon mycket häftigare än de förväntade sig.
Och till er som var populära i gymnasiet, det är över. Ledsen.
Tack. Grattis.
Vi värdesätter ert samtal.
Vår support är upptagen med andra kunder-
- var god vänta, någon kommer inom kort.
Vart tog jag vägen.
När blev jag en gammal man som förvirras av teknologi?
Innan jag vet av det, hissar jag byxorna till armhålorna-
- och klagar över den hemska musiken barn lyssnar på.
Visst är det hemskt.
Vilket oljud.
Vänta. Den fungerar! Jag gjorde det!
- Hur? - Ingen aning, men jag lyckades!
- Du borde nog inte flyga den inomhus. - Det är inte jag!
- Vem är det då? - Jag vet inte.
Den måste ha plockat upp en annan Wi-Fi-signal
Påbörja landningssekvens! Påbörja landningssekvens!
Titta, kameran fungerar!
Titta, där är jag.
- Supporten, hur kan jag hjälpa er? - Robotarna gör uppror!
Ring polisen!
- Tror du de gillade det? - Det var det bästa talet jag...
Gud!
Oroa er inte. Alla härinne är säkra.
[Swedish]