Har dere hørt om undersøkelsen som fant ut at folk -
- som var kule og populære da de var tretten hadde problemer senere i livet?
Jeg gjør det bra, og var populær da jeg var 13.
- På skolen? - Nei, hjemme.
Tjenerne sang til meg og lo av vitsene mine.
Skulle ønske jeg visste hva de het.
Står det hva som skjer med de upopulære?
Si det, du. Du våknet med en.
Hør på dette. Jeg fikk nettopp en e-post fra Wil Wheaton.
Sønnen til Leonard Nimoy jobber med en dokumentar -
- har begynte på med faren før han gikk bort.
Den handler om Mr. Spock og hans påvirkning på kulturen.
Hvorfor skriver han til deg?
De leter etter fans de kan intervjue,
- og Wil mente jeg kunne passe. - Gi meg fem!
Absolutt ikke.
Penny, du har vært foran kamera en del.
Noen råd?
Ja. Ikke ta av deg blusen bare fordi regissøren sier det.
Dette er en dokumentar om Spock.
Hvis det er nakenhet, blir det smakfullt.
Har du et øyeblikk?
Egentlig ikke. Vestgoterne er i hælene på meg.
Stopp spillet, Howard.
Howard? Rydd plass, vestgotere.
Hva er det?
Vi må snakke om oppussing av huset.
Nei, ikke dette igjen.
Jeg vet at du vokste opp her -
- og du er vant til at det ser ut som før, -
- men dette må være mitt hus også.
Selvsagt er det ditt hus.
Hvorfor ellers vasker du hele tiden?
Vi begynner på nytt.
Jeg pusser opp. Nye møbler, nye tepper, nye vegger.
Jeg forandrer alt som gjør meg deprimert når jeg ser på det.
Prøv å ikke være en av dem.
Kan jeg få si noe?
Er det at jeg ikke kan få nytt tapet -
- fordi faren din dro fra deg og moren din døde?
Glem det.
Hallo, Amy. Det er Sheldon.
Jeg vet det er slutt, men jeg legger igjen denne beskjeden fordi -
- jeg tenkte du kanskje ville se at jeg ble intervjuet -
- for en dokumentar om Mr. Spock.
Eller som jeg kaller det, en Spockumentar.
Jeg skal bruke den vitsen i intervjuet, -
- så prøv å le som du hører den for første gang.
Hysterisk latter.
Med et anstrøk av tristhet fordi vi ikke lenger er sammen.
Det var jeg som kom på Spockumentar.
Og jeg ler som det er første gang jeg hører det.
- Hallo. - Hei, Sheldon.
- Dette er Adam Nimoy. - Hyggelig.
Hyggelig å møte deg.
Jeg beundrer virkelig din fars arbeid.
Det er ikke hver dag jeg får møte noen -
- som begynte livet i min helts testikler.
Jeg sa jo at han er gull.
Hva driver du med?
Lager et salamismørbrød -
- slik mamma gjorde det etter pappa dro, men før hun døde.
Jeg tror vi kan inngå et kompromiss om huset.
Jeg lytter.
Vi pusser opp ett rom, og ser hvordan det går.
Det er rimelig. Hvilket rom?
- Hva med dette? - Ikke tale om.
Dette er rommet jeg assosierer mest med mamma.
- Hva med badet? - Jeg vil endre svaret.
Greit, da blir det stuen.
Vi brukte den ikke så ofte, bare når vi hadde gjester.
Det var sjelden etter at pappa dro, og aldri etter at mamma...
Flott, jeg henter noen malingsprøver.
Så vi skal bare snakke sammen.
Lat som kameraet ikke er her.
Greit.
Men det er best dette ikke er en slu plan for å få meg naken.
- Hvor lenge har du kjent Adam? - Et par år.
Og hvorfor hevner du deg på ham?
Vi begynner med navn og yrke.
Dr. Sheldon Cooper, teoretisk fysiker ved Caltech.
Og hva er ditt tidligste minne om figuren Spock?
Den første episoden av Star Trek: The Original Series jeg så, -
- var Galileo Seven.
Spock hadde nettopp landet på planeten Taurus II.
Så kom broren min inn, satte seg på hodet mitt og sa: "Spis fis."
Etter den dagen var jeg hekta.
På Star Trek, ikke på min brors rumpebaserte meny.
Hva var det med Spock som appellerte til deg?
Sikkert det samme som appellerer til folk overalt.
Drømmen om en kald, rasjonell verden uten menneskelige følelser.
Spock kom fra en planet som ble styrt kun av logikk.
Hvis broren din spør deg på Vulcan:
"Hvorfor slår du deg selv"? Er svaret:
"Jeg gjør ikke det. Du beveger armen min."
Og han svarer: "Fascinerende."
Og så ser dere begge på en pedagogisk TV-serie.
Når han sier slike ting, vil jeg bare klemme ham og gjøre alt bedre.
- Broren min var slem også. - Du fortjente det sikkert.
Har du noen Spock-suvenirer?
Jeg har mange.
Den mest skattede er en serviett med autografen på, -
- som jeg fikk av min omtenksomme venn Penny.
Det er henne der borte.
Hei.
Jøss. Jeg er på kamera med blusen på.
- Kan vi få se servietten? - Selvsagt.
Unnskyld meg. Dette tar bare et øyeblikk.
Når fikk vi oss en veggsafe?
Da det ikke var mer plass i golvsafen.
Når fikk vi golvsafe?
Da vi fikk overvåkningskamera.
Har vi overvåkningskamera?
Aquaman. Beskytter ditt hjem siden 2012.
Herregud, vi har gjort ting på den sofaen.
Det behøver du ikke å fortelle.
Så svigerfaren din er der inne nå?
Ja, så støtt meg. Huset er fint som det er.
Greit. Skjønner.
- Hei, hva skjer? - Hei.
Hei, Raj. Pappa og jeg snakket om å rive ned denne veggen.
Er du sikker? Den er ganske fin.
Hva er så fint med den?
Beklager, jeg prøvde.
Seriøst? Fikk du Raj hit for å ta ditt parti?
Faren din er på ditt parti.
Han er ikke på mitt parti. Han jobber gratis.
Så sjenerøst.
Jeg vil gjerne bytte lag.
Jeg vet ikke engang om veggen kan rives, siden det er en bærevegg.
Lett å finne ut. Bare gå i krypekjelleren under huset og se.
Når utløper visumet ditt?
Ikke bare er den signert til meg, -
- men her tørket han av munnen.
Så vi er for øyeblikket i nærvær av Leonard Nimoys DNA.
Teller ikke Adam som Leonard Nimoys DNA?
Ikke for å fornærme deg, men dette er 100 % rent Nimoy.
På grunn av moren din, er du bare 50 %.
Det er ikke ille, men det du tørker munnen med, blir kastet.
Nok om servietten. Hva annet gjemmer du her?
- Det skulle du nok likt å vite. - Ja.
Ja vel.
Det er bare verdisakene mine. Passet og min siste Wil.
- Siste vilje? - Nei, min miniatyr -
- av Wil Wheaton.
Jeg har også et ekte testamente. Og i den viljen går Wil til Wil.
- Vil Wil ha den? - Wil vil ikke.
- Hva har du i smykkeesken? - Det er en forlovelsesring -
- jeg skulle gi til kjæresten min, Amy.
Hva?
Har du kjøpt en ring til henne?
Nei, den har vært i familien i generasjoner.
Unntatt en kort periode da comanche-indianere -
- skar av fingeren til min tipp-tippoldemor og stjal den.
Så fryktelig, Sheldon.
Nei da. Sheriffene fulgte etter dem til landsbyen deres -
- og drepte hver eneste en.
Det ble en lykkelig slutt.
I hvert fall for ni-fingrede besta.
Tilbake til ringen. Vet Amy om dette?
Nei, hun slo opp før jeg fikk spurt.
Så leit. Det må ha vært et hardt slag.
Nei da, det går bra.
Amy var i tvil om forholdet vårt, -
- så det var til det beste.
- Ja, men... - Jeg sa det går bra!
Vi ble visst litt avsporet.
La meg gjøre det litt underholdende igjen i denne lille Spockumentaren.
Det var Leonards vits.
Som barn, hvis jeg sto overfor et dilemma, -
- ba moren min meg spørre: "Hva ville Jesus gjort?"
Svaret var alltid: "Elsk din neste."
Men naboen min hadde en død tann, -
- så det var uaktuelt.
Derfor endret jeg det til: "Hva ville Spock gjort?"
Var det nyttig?
Ja. For eksempel for tre år siden, -
- da jeg oppdaget at Penny spiste alle Pop-Tart-ene mine, -
- fikk jeg meg en golvsafe i stedet for å bli sint eller hevngjerrig.
Jeg visste at jeg luktet dem.
- Hva med da du var barn? - Selvsagt.
Da jeg var åtte, trengte Billy Sparks meg opp i et hjørne på lekeplassen.
Jeg spurte meg selv: "Hva ville Spock gjort?"
Så jeg grep Billy om skulderen og utføre mitt første vulcanske nerveklyp.
- Virket det? - Nei, han brakk kragebeinet mitt.
Jeg hører det klikke ennå.
Det må ha vært vondt.
Nei da. Som jeg sa, -
- hele poenget med å kopiere Spock var å heve seg over menneskelige følelser, -
- noe jeg har brukt hele livet på å mestre.
- Unnskyld meg? - Beklager, jeg er ikke her.
Jo, du sa... Hva betyr det?
Du sa...
Greit.
Jeg er ingen ekspert, men har du ikke misforstått Spock?
Han lot som han ikke hadde følelser, men var likevel halvt menneske.
Akkurat som deg.
Du later som du ikke har det, -
- men du har følelser som alle andre.
Feil. Se på meg.
Jeg hadde en forlovelsesring jeg skulle fri med, men i stedet slo hun opp.
Er jeg knust? Nei.
Jeg sitter her på en sofa -
- og snakker om min TV-favoritt som om ingenting har skjedd.
For jeg er akkurat som ham. Fullstendig logisk hele tiden.
- Du roper, vennen. - Fordi når jeg snakker vanlig, -
- tror ingen på det når jeg sier at jeg har lagt Amy-tullet bak meg.
Denne dokumentaren blir fantastisk.
- Går det bra her nede? - Ja da.
Jeg føler meg som en arkeolog.
Indiana Jones og eneboligen.
Se. Jeg fant et skjell.
Det er en rotteskalle.
Slapp av. Det er nok lort her om ikke du skal lage mer.
Beklager. Aner du hvor vi er?
Ja, jeg tror det er arbeidsrommet.
Så vi må være under dagligstuen.
Ja. Jeg vet du ikke vil høre dette, -
- men det ville ikke vært mye arbeid å gjøre arbeidsrommet om til et barnerom.
- Hvorfor vil jeg ikke høre det? - Fordi Bernie sa du ikke vil ha barn.
Det stemmer ikke i det hele tatt.
Jeg skulle ønske hun ville bli gravid, tro meg.
Jeg klatrer oppå henne så ofte jeg kan.
På en kjærlig og respektfull måte.
Poenget er at jeg absolutt vil ha barn.
Jeg vet ikke hvorfor hun lyver til deg.
Det er hun som ikke vil ha barn.
Hver gang jeg tar det opp, er hun faktisk...
Jordskjelv!
Herregud. Vi kommer til å dø.
Etterskjelv!
Jeg kan ikke tro at Sheldon skulle fri til Amy.
Enig.
Eller at han så hva vi gjorde på sofaen og fremdeles sitter på den.
Vet det.
- Hallo. - Hei, kompis, hvordan går det?
Bedre.
- Har Wil og Adam gått? - Ja.
Tror du de bruker utbruddet mitt i dokumentaren?
- Ja. - Definitivt.
Det er ikke noe poeng i å dvele ved det.
Som vulcanerne sier...
- Vet du hva det betyr? - Nei.
Snakker du sant?
Dette er latterlig.
Det nytter ikke å være trist på grunn av Amy hele tiden.
Hvis jeg skal løse situasjonen, må jeg gjøre noe.
- Hva skal du gjøre? - Finne henne -
- og fri til henne.
Og hvis hun sier ja, kan vi legge dette bak oss og gjenoppta forholdet.
Og hvis hun sier nei, da kan hun bare...
Han mente det ikke.
Jeg bør antakelig forklare hvorfor jeg skrønte litt.
Det hadde vært fint.
Jeg sa til pappa at det er du som ikke vil ha barn -
- fordi jeg ikke ville skuffe ham.
Men det var greit å legge skylden på meg?
Det viser seg at det var helt uproblematisk.
Du trenger ikke å bekymre deg for meg.
Men jeg vil ikke at du skal gå glipp av noe.
Oppfostringen av dere barn var det mest givende i mitt lit.
Gi deg.
Mamma gjorde alt. Du bare -
- kom hjem fra jobb, satt på sofaen og drakk øl.
Hvordan er det oppfostring?
Dette er egentlig en samtale mellom mann og kone.
Jeg går og vasker meg, og drar.
Hvis moren din spør, var jeg her til 22.00.
Det er interessant. Faren din hjelp ikke til hjemme, -
- og det gjør ikke Howard heller, -
- så på en måte er ikke bare Howard lik faren din, -
- men også det barnet du er redd for å få.
Hvorfor er du her ennå?
Jeg skal gå. Men det høres ut som noen trenger ny bleie.
Greit.
Jeg innrømmer...
At jeg ikke hjelper til mye.
Og det må jeg jobbe med.
Men om vi hadde et barn, ville det vært annerledes.
- Hvorfor det? - Fordi...
Da pappa dro, lovte jeg meg selv -
- at om jeg fikk sjansen til å bli far, -
- skulle jeg alltid være til stede.
Greit, jeg skal tenke på det.
Er dette en ekte "jeg skal tenke på det"?
Ikke som i "kan vi kjøpe motorsykkel med sidevogn?"
"jeg skal tenke på det?"
- En ekte "jeg skal tenke på det." - Jeg tror jeg kan bli en god far.
Det vet jeg.
Snakker om å lage barn, -
- hva sier du til at jeg vasker meg og går inn i krypekjelleren din?
Dr. Dehner mener at han ikke er så farlig.
Hvorfor har du rett og en psykiater tar feil?
Fordi hun føler. Det gjør ikke jeg. Alt jeg vet, er logikk.
Sikkert.
Du kan bare stenge følelsene ute.
TV lyver til oss igjen.
Vi lot deg oppdra barna våre, og dette er takken?
Hvordan kan jeg ha vært så dum, Leonard?
Jeg prøvde å følge i fotsporene til en oppdiktet rase uten følelser.
Tja...
I stedet for å idealisere oppdiktede figurer, -
- kan du fokusere på de ekte menneskene du har i livet ditt.
- Det er kloke ord. - Takk.
Men de ville vært mye bedre om de kom fra en TV.
Oversatt av: Gry Viola Impelluso, Deluxe
Norwegian