Att resa i tiden. Det låter så science fictionlikt.
På ett sätt reser vi i tiden varje dag.
Ett barndomsminne kan dra in dig i det förgångna.
En önskan kan skicka dig till framtiden.
Det som är svårt är att hålla sig till nutiden.
Att vara i nuet.
Jag vill åka hem nu.
Lugna dig, det går bra.
En neurolog ringer inte och säger att han måste träffa en-
-om inget är allvarligt fel, okej?
Du är inte döende. Du är inte ens varm.
Om jag hamnar i koma igen, dra inte ur nåt, okej?
Ingen maskin, ingen radio, inget.
-Här är min favoritpatient. -Hej.
Dina öron har gått varma, va?
Ja, det har de... Kanske. Är det dåligt?
Nej. Det betyder bara att folk har pratat om dig.
Anledningen till att jag bad dig komma...
Det är underligt att inte ses varje vecka.
Det var som små dejter för mig.
Snälla, doktorn. Jag står inte ut. Är hon döende?
Nej, nej. Vi vill att hon är med om några kliniska tester.
Vi får snart FDA:s godkännande-
-för ett nytt läkemedel mot minnesförlust.
Är det allt?
Du kunde ha sagt det på telefonsvararen.
Han gjorde det, jag glömde det.
Det här är den sidan av hjärnan där minnet finns.
Det är en exklusiv studie.
Jag är en av landets få personer-
-med minnesförlust som är högst fungerande.
Ja, sa tjejen som bär svarta skor och bruna byxor.
Ibland lämnade Einstein huset naken.
Hur mycket får du betalt?
En kille i Texas fick 25 000 dollar för att kapa och fästa sin fot.
Jag gör det för 13 500.
Det handlar inte om pengar.
Jag vill hjälpa människor. Och veta att jag gjort det.
Jag vill att de vet att jag hjälpt dem.
Sa jag att den kanske ska heta Newly-rapporten?
-Hur känns det? -Det känns ingenting just nu.
Jag tog pillret för en timme sen.
Du kanske fick placebo.
Nej, jag vill inte vara placebo.
Man ska inte komma ihåg nåt som de... Jösses.
Varför gråter du? Du skrämde skiten ur mig.
-Nej, inte placebo. -Du mindes nåt.
Handlade det om mig?
Nej, det handlade om några barn och ballonger. Det var fint.
Dr Andy bad mig anteckna.
-Gratis anteckningsblock. -Ja.
-Sam. -Ja.
Killen vi hatar står parkerad därborta.
Jaha.
Den här har säkert gjort nåt.
Okej.
Det här är lite jobbigt. Jag tror att jag ska lägga mig ned.
-Okej. Krya på dig. -Tack. Hej då.
Den stackars fågeln.
Hej där.
Hej, själv.
Och vem tillhör du?
-Mig. De tillhör mig. -De är mina.
De är mina, mina, mina. Jag älskar dem.
Lyckliga hundar.
Två mammor som slåss om er.
Han tror att vi är ett par. Vad kul.
-Det är inte kul. -Det är lite kul.
Du kan vara mamma, så är jag mamsen.
Vi ska inte förvirra dem.
-Hej, Frank. -Miss Newly.
God morgon, ma'am. Jag är Frank, den nye dörrvakten.
Det är ett nöje att träffa dig.
Okej, det här behöver jag: Öppna dörren åt mig, fixa taxi.
Jag gillar inte killar som skickar blommor, så släng dem.
Gör du det kanske du får behålla jobbet.
Ja, miss Newly.
Förlåt, Frank.
-Hej. -Hej.
-Vad är det? -Inget. Jag hade tur.
Jag får vara med i en studie om minnesåterhämtning.
Är galna ögon en del av studien?
Jag vet inte. Jag är ingen forskare...
Kan du vara ensam?
Jag ska ut och titta på en lägenhet.
Vad hände med den igår?
-Den hade utsikt. -Och den luktade.
Det fanns ett gethuvud i kylen.
-Plus att nån hann före. -Hoppas du får den här.
För din skull.
Jag vet att det har känts konstigt att bo här, för dig.
Och för mig.
För oss.
Mest för dig.
Och mig.
-Jag talar om hur det gick. -Okej.
Hej då.
Nästan framme.
Okej, nästan framme.
Nästan framme.
Får jag komma hem ikväll, mamma?
Vilken tid är din middagsbjudning klar?
Så ja, nu är allt klart för natten.
-Din anteckningsbok och dina piller. -Tack.
Och en vågmaskin.
Jag köpte den till din pappa, men den gjorde honom kissnödig.
Ledsen att jag är så barnslig.
Mina minnen är så levande. Jag klev ned från trottoarkanten-
-och grät utan anledning. Och bromsarna var...
Jag bar en klargrön jacka.
Det är nog tur i oturen. Du passade aldrig i den jackan.
Jag kanske ögnar igenom de dåliga minnena på toppen-
-så att jag kan ta mig ned till de bra.
Som det där skinnet på en pudding. Under det finns underbar choklad.
Det finns minnen jag vill ha tillbaka.
Som sommaren före jag fick dig.
Tack.
Mamma.
Jag hade en snygg kropp den sommaren.
Visst. Vet du vad?
Kom inte gråtandes till mig när du, du vet, kommer gråtande till mig.
Okej. God natt. Sov gott.
Pillret fungerar redan, jag minns att Todd ringde.
Han har hittat en lägenhet.
Har han hittat en lägenhet?
-Det var väl det du ville? -Ja. Tänk att han klarade det.
Det är inte likt Todd.
-Sött. -Du ser bra ut.
-Tack. -Har du nåt särskilt ställe i åtanke?
Ja, det finns ett ställe vid I-90 West.
I-90. Vänta.
Så jag ska köra dig till flyget på vår första dejt?
Vi har tre timmar.
Du har tur, det är dimmigt i New York.
Vad gör du?
Det måste finnas män som står ut med sånt här.
God natt.
Var inte en skitstövel.
Att inte köra en tjej till flygplatsen säger nåt om din uppfostran.
Todd har inte ringt mig.
Hur vågar han inte ringa? Det är jag som inte ska ringa.
-Varför bryr du dig? Glöm honom. -Du har rätt. Jag är klar.
-Vill du gå till baren? -Vet du vad han kör?
Jag dumpades av en man vars fönster har blixtlås.
Killen där borta äger ett jetplan, två byggnader och tre senatorer.
Jag bad nästan om ursäkt och han ignorerar mig?
Nej, nej.
Nej, han får inte välja.
Hej, Todd.
Du.
Jag skulle fotografera ett barnkalas.
Vad skulle jag säga? Du ringde ju inte tillbaka.
Borde ha fattat när det var i det här huset.
Du är mrs Butterworth.
Jag känner ingen som heter "mrs". Och vad spelar det för roll?
Du kan fotografera mig nu.
Naken, eller hur du vill. Jag är samarbetsvillig.
-Vad? -Du har ansträngt dig...
...för att få hit mig. Du gillar mig.
-Håll tyst. -Det gör du.
Sätt på dig lite kläder, så går vi och äter.
Du kanske inte har gjort det i den ordningen.
Skitstövel.
Jag ska bara sätta på mig ett par jeans.
Dålig natt?
Hemsk.
Hela natten drömde jag om alla hemska saker jag har gjort.
Hemska, hemska, hemska. Sen var jag tvungen att kissa.
Mer hemskheter, och kissa igen.
Stängde av vågmaskinen, och bara hemskheter.
-Montpelier. -Ursäkta?
Vermonts huvudstad. Jag minns den aldrig.
Vilka bra piller.
Ja, som en fest i mitt huvud.
Du vet hur jag blir när du har på dig den kjolen.
Hon skojar.
Sluta. Varför gör du så här?
Du hatar att folk tror att du är gay. Det är kul.
Det struntar jag i. Men de tror att jag är ihop med dig.
-Ta inte illa upp. -Hur kan jag inte göra det?
Om jag vore gay skulle jag vara med nån annan.
-Som vem? -Jag har inte tänkt på det.
Ge mig ett exempel.
Jag vet inte. Carol på lönekontoret.
Du kan aldrig få heta lesbiska Carol från lönekontoret.
Jag kan få vem jag vill.
Jag är världens hetaste lesbisk som inte är lesbisk.
Jag vet inte om jag klarar det.
Jag vill hjälpa folk, men... Jag känner mig som en sån förlorare.
Lyssna på mig, sötnos.
Jag läste en artikel...
Det var för fem år sen. Jag är ett geni.
I alla fall... Hjärnan skyddar oss-
-och tillåter oss bara minnas så mycket vi klarar av.
Om du minns riktigt hemska saker om dig själv-
-föreställ dig hur hemska sakerna du inte minns är.
Ja, nu känns det bättre.
Tack, det var bra.
-Hallå. -Samantha.
Det är fint att höra din röst.
Hur gick det igår kväll?
Jag hade det faktiskt jobbigt, doktorn.
Det är verkligen fantastiska piller.
Visst är de?
Du kan väl kasta bort dem? Kasta dem bara.
Om du är säker på det.
Läkemedelsföretaget drar in studien.
Ingen stor sak, bara några personer som upplever små bieffekter.
Det känns verkligen tråkigt.
Jag antar att jag måste göra gott för människor nån annan gång.
Jag tycker också att det känns tråkigt.
-Vi kanske kan skapa våra egna minnen. -Ja, okej. Hej då.
Hej då.
Vad var det?
Nej. Vad var det?
Nej, den var bra. Den var bra.
Jag behöver ett till piller. Nej.
Jag behöver ett piller till. Du måste hjälpa mig, doktorn.
-Det finns inga fler piller. -Säg inte så.
Jag behöver en fix. Jag behöver ett rus.
Du hittar nog på slang nu.
Jag behöver bara ett till, Okej?
Jag började se bilder av ett häftigt minne om...
-Nej, tusan också. -Om oss?
-Var det oss? -Nej.
Vad är det som pågår?
-Tappar jag mina minnen nu? -Nej.
Lustigt. Ja, det gör du.
Bara de nya minnena som medicinen gett.
Så alla mina nya minnen kommer att vara försvunna för alltid?
När medicinen lämnar din kropp.
Om läget förändras med studien, så ringer jag.
-Jag vill ringa dig ändå... -Det var nåt viktigt.
Jag måste veta vad det är.
-Kom hit. -Vad? Tack.
Så ja...
Jag måste sticka. Jag har tusen möten.
-Vi ses senare, okej? -Okej.
-Hej då. -Hej då.
-Vad gör du? -Jag släpper inte...
-...förrän du kramar mig. -Herregud. Du är en sån tjej.
Här.
-Nej. Se på dina axlar. -Vad?
De är här uppe. Släpp dem.
Släpp dem mer.
Så ja.
Jag hatar dig.
Jag mindes en sak till. Om Todd.
Åh, Todd.
Det kommer bara att försvinna.
Nej? Vi kan göra det senare.
Carol.
-Hej. -Åh, Dena. Hej.
Hej. Jag är bara här med lunch till Chase och kollar läget.
Hans nya assistent låter lite för söt i telefon.
Folk säger att jag har fin telefonröst.
Åh, Joan Didion. Jag älskar henne.
Andrea Belladonnas kontor.
Jag har just läst klart "Slouching Towards Bethlehem".
Nu ska jag läsa "Lagt kort" igen.
Jag älskar din blus.
Min är ganska tight.
Den öppnar sig hela tiden. Titta, den är öppen.
-Okej. -Skjortgrejen funkade...
...tre gånger på julfesten.
De fungerar. De fungerar.
-Hej, det är Sam. -Och Todd.
-Vad...? Vad gör du? -Jag bor här. Jag får vara med.
-Nej, det får du inte. -Vår telefon, vår svarare.
Herregud, varför stämplar du inte bara "Tillhör Todd" på min rumpa.
Eller, varför absorberar du mig inte som en ond tvilling.
Vad?
Vad? Har du inte betalat elräkningen? Jag bad dig att göra en sak.
-Vad gör du? Kliv upp. -Sam.
Han friade.
Sluta, det är bra som det är.
-Ja, därför vill jag ha mer. -Vi bor tillsammans, Todd.
Det är mer än jag gett nån. Säg bara tack.
Det där bör vara en tack-ring.
Du stöter bort mig för att du är rädd.
-Tala inte om hur jag känner. -Jag säger att jag älskar dig.
Gör inte så här då.
Du har rätt, glöm det.
Stort misstag.
-Så. Det har aldrig hänt. Bättre? -Vill du ge mig dåligt samvete nu?
Känn som du vill, Sam. Det gör du alltid.
Hej då.
Snyggt. Mycket romantiskt.
Ge mig en penna. En penna.
-Jag har ingen penna. -Du måste.
-Du måste ha en. -Vänta. Ett läppstift.
Herregud. Det var jag.
Det var jag som var en fegis och nu stöter jag bort honom igen.
Jag måste stoppa honom.
Är det tangerin? Fint.
-Behåll det. -Tack. Okej.
Hej, Todd. Det är jag. Svara.
Jag är på väg till lägenheten.
Jag minns frieriet, snälla gå inte. Vi måste verkligen prata.
Frieri, frieri, frieri.
Prata inte med mig, Frank. Frieri.
Alltid mitt första val.
Jag försökte. Jag gjorde allt jag kunde, men det räcker inte.
-Du får inte välja när vi gör slut. -Det gjorde jag just.
Jag har klippt av allt.
Todd älskade mitt långa hår. Nu ska han få se.
Hej. Du...
Jag har hittat en lägenhet. Jag flyttar när ansökan godkänns.
-Lyssna. -Det är litet och mörkt...
...men det finns inga gethuvuden. Det känns bra.
Vi måste prata.
Jag måste säga att jag är så ledsen att jag...
Att jag vad?
Det står här. För fri...
"Fri..."
Fri... Det är utsmetat.
Frip... Ringer det nån klocka?
Vänta, det finns ett meddelande.
Hej, Todd. Det är jag. Svara. Jag är på väg...
Du är här nu, vad vill du?
-Jag vet inte. Det är borta. -Det kommer säkert tillbaka.
Nej, det gör det inte.
Det kanske inte var nåt.
Hej.
Jag läser bara lite Didion, som vanligt.
Det finns inget som en gripande och bitande läsning-
-om äktenskap på 2000-talet, säger New York... Jag.
-Varför följer du efter mig? -Vad? Det gör jag inte.
Du ringer och lägger på luren.
-Din anknytning visas på min telefon. -Gör den?
Jag ringer alla på jobbet för att hälsa. Varför gillar du mig inte?
Ursäkta?
-Kyss mig. Kyss mig. Gör det bara. -Nu räcker det.
Du ska få träffa den som är personalansvarig.
-Nej. -Vänta, vänta, Carol.
Ta det lugnt med henne, okej?
Hon är inte som man ska. Det vet... Det vet vi nog båda.
Du förstår väl vad jag menar?
-För din skull. -Okej.
Varför gillar hon mig inte?
Hon är dum. Jag hatar henne.
Hon kanske inte gillar snygga personer.
Hon kanske... Hon kanske ogillar dig för vem du är.
-Tror du det? -Andrea...
...livet har ett sätt att jämna ut sig.
Om man är söt på utsidan får man oftast inte vara det på insidan.
Du är väldigt, väldigt söt på utsidan.
Tack.
Jag kollade mobilsvar. Jag fick inte lägenheten.
Det var klart. Det var min lägenhet. En kass lägenhet, men min.
Du vet...
...du kan ju stanna här.
-Ursäkta? -Tills du hittar den du vill ha.
När har vi någonsin oroat oss för vad jag vill?
Jag vet. Jag kan inte förklara det.
När jag tittar på anteckningarna-
-så slutar allt med: "Elak mot Todd", eller "Be om ursäkt till Todd".
Eller "Köp en ny fågel till Todd".
Det var du.
Det skulle kännas bättre att återgälda dig.
Så jag gör dig en tjänst.
Om det är okej.
-Ingen hyra? -En tjänst, inte välgörenhet.
-Men bara som vänner, eller hur? -Ja, självklart. Bara som vänner.
Eller inte, om du inte vill vara det. Vi kan vara rumskamrater.
Nej. Vänner blir trevligt.
Jag kanske är sen med hyran ibland och min rumskompis kanske inte förstår det.
Att resa genom minnen kan vara stort.
Det kanske är sant att sinnet, som en smart resenär-
-vet var det är säkert att åka och var det inte är det.
Åtminstone tills det känns rätt.