- Miči se!
Miči se!
Sad!
Ovo je moja kuća.
- Bok, Bruno!
- Zdravo, dragi. - Mama, što se dešava?
- Slavimo. - Slavite?
Tvoj otac je unaprijeđen.
- To znači bolji posao. - Znam što je unaprijeđenje.
Tako da imamo malu zabavu da proslavimo.
Ali on će ipak ostati vojnik, šta ne?
Da, moje janje. Da, ali malo važniji sada.
Ima još nekih novih vjesti, još uzbudljivijih
ali mislim da ti je tata o tome htio reći sam.
- Selidba?? Gdje? - Na selo.
To je miljama daleko. A što sa Karlom i Leonom i Martinom?
Dušo, znam da je teško,
ali svi mi ćemo se morati oprostiti od naših prijatelja kada dođe vrijeme.
Ali zato ćemo naći nove prijatelje tamo gdje idemo. Zar ne?
Naravno da hoćeš. Naći ćeš si mnogo novih prijatelja.
Bruno, možeš se vidjeti s prijateljima ujutro prije nego krenemo.
Razmišljaj o tome kao o avanturi, istoj kakve imaš u svojim knjigama.
Ali je najbolja kuća do sada.
Pa, nikad ne znaš. Kuća u koju idemo možda će biti još bolja.
Tata kaže da ima i vrt.
Gledaj, stvar je, Bruno, biti vojnik zapravo znači
da ti život ne daje previše izbora, više se svodi na dužnost,
i ako tvoja zemlja želi da negdje ideš, ti ideš.
Ali naravno, ići negdje drugdje je puno lakše
kada znaš da je tvoja porodica oduševljena što će ići s tobom.
Bruno! Ti si sve veći svaki put kada te vidim.
Prošlo je samo tjedan dana, Nathalie.
Pa, možda se ja zapravo smanjujem.
Pa, vas dvoje,
što mislite o svemu ovome? O selidbi iz Berlina?
Pa, mama i tata kažu da je to dobra stvar,
pa pretpostavljam da doista i je.
Djeco, budite anđeli, hoćete? Posluži malo hrane naokolo.
Heil Hitler!
Čestitam.
Šta ne izgleda sjajno? Potpuno.
Tako sam ponosan na tebe, moj dječače.
Oh dragi. Ponekad se pitam vraća li mi se to,
što sam ti radila kostime za tvoje male predstave dok si bio sitniji.
Nekad si obožavao svo to oblačenje. Nathalie...
Osjećaš li se još uvijek posebnim zbog toga, dragi moj Ralf?
Odora i što ona predstavlja?
Majko, zabava je. Nemojmo kvariti stvari.
Ja, kvariti stvari?
Trebala bi biti oprezna.
Možeš zapasti u nevolju budeš li tako javno izražavala svoje stavove.
Znaš to.
Pa, na koliko dugo vas gubimo, moj dječače?
Dok rat ne bude dobiven, pretpostavljam. Pa, ne tako dugo onda.
Bruno!
U redu Bruno. Vrijeme je da se oprostimo.
- Bye-bye. - Bye-bye!
"Došlo je vrijeme da spavam Bože, hvala Ti što me čuvaš
"Čuvaj me dobro u ovoj noći i nauči me, Bože, da vjerujem u Tebe
"Brini se o djeci, bolesnim i siromašnim pokloni im, Bože, blagoslov
"I ovo molim u ime Isusovo brini se o mojoj obitelji jednako"
Amen.
Djeco gledajte. Gledajte! Naš novi dom.
Moram nešto obaviti. Vidimo se ubrzo.
Pa, što mislimo?
Ma dajte. Lijepa je.
Sami si odaberite sobe. Pozvati ću Mariu
da vam pomogne oko raspakiravanja.
Što ti misliš o njoj, Maria? O novoj kući?
Nije moje da kažem.
Ali nećemo se osjećati kao u pravom domu dok se ne potrudimo i učinimo ju pravim domom.
Jeli on već na nogama?
Tko je to bio?
Pretpostavljam jedan od očevih vojnika.
Izgledao je jako ozbiljno. Pa jesu, zar ne?
Zašto mi šapućemo? Ne znam.
I s kim da se igram? S djecom na obližnjoj farmi.
Farma? Nisam vidio farmu. I tu isto.
Možeš ju samo vidjeti iz moje sobe.
I tamo ima neke djece?
Da, i to dosta. To je dobro.
Tako da, moći ću se igrati s njima. Ne vidim zašto ne.
Malo ću pričekati, samo da vidim kakvi su,
jer izgledaju malo čudno. Djeca izgledaju čudno?
Pa, i farmeri isto. Kako to izgledaju čudno?
Ispričavam se.
Povrće.
Tamo.
Bruno, jesi raspakirao sve svoje stvari?
Jer mislim da bi trebao ići gore i dovršiti to.
Hvala vam, gospođo.
Bruno.
Rekao sam ti da su čudni. Tko to?
Farmeri. Nose piđame.
Bruno, baš sam krenuo da te potražim.
Pa, hvala ti na tome. To je bilo iznimno korisno.
Navratiti ću kasnije da te opet vidim. Naravno, Herr Kommandant.
Uđi.
Sjedi, sjedi.
Pa, što misliš?
Oh...
Želim ići kući.
Ali ti jesi u svom domu, Bruno. Dom je tamo gdje ti je obitelj.
Zar nije tako?
Bruno, bar moraš dati šansu ovom mjestu.
Obećajem ti, neće proći dugo prije nego ti...
Zašto farmeri nose piđame? Mogu ih vidjeti sa moga prozora.
Radi se o tome, Bruno, ti ljudi...
Pa, vidiš, oni zapravo i nisu ljudi uopće.
Bruno, tko ti je rekao da je to farma?
Maria? Ne.
To je farma, šta ne?
Da.
Jeli to nešto vezano uz tvoj novi posao?
Sve što moraš znati o mom poslu ovdje, Bruno,
je to da je jako važan našoj zemlji i tebi.
Jako se trudimo da učinimo ovaj svijet boljim mjestom
za tebe da možeš odrasti.
Ali ti nisi farmer. Ti si vojnik.
Bruno, možeš li doći i pomoći mi malo u kuhinji?
Ali moći ću se igrati sa njima šta ne? Sa djecom.
Mislim da ne, Bruno. Ne.
Kao što si rekao, malo su čudni. Malo...
Pa, drugačiji su.
Ne brini se. Naći ćemo ti neke nove prijatelje,
ali oni neće biti sa farme.
Ralf, obećao si.
Rekao si da je miljama daleko. I je.
Kako sam mogao znati da će je vidjeti sa prozora spavaće sobe?
Jedan od njih bio nam je u kuhinji.
Gospodaru Bruno, kako ste danas? Potpuno sit.
Govorite istu stvar svaki dan već puna dva tjedna.
Istina. Pa, trebao bi biti vani i igrati se.
S kim? Ne znam, možda Gretel?
Pa, možeš se i sam zabaviti. To i pokušavam.
Jedna stvar je sigurna,
sjediti tako i biti utučen neće promijeniti stvari na bolje.
Bruno, šta to radiš? Istražujem!
Ne! Ne pozadi. Rekla sam ti, izvan granica je.
Istražuj ispred. Ali tamo sam sve istražio.
Pa, nađi nešto drugo za zabavu. Kao šta?
Ajde dođi sada unutra, smisliti ćemo već nešto.
Pa, djeco, što ste radili danas?
Isto što i jučer. A što je to bilo?
Isto kao i prekjučer. Osim što si išao u istraživanje.
Volim istraživati. Gdje si išao?
Htio sam pogledati u vrtu pozadi ali mi mama nije dala.
Vrt pozadi?
Pa, Božja zabrana.
Pretpostavljam da će ti nedostajati tvoji prijatelji?
Čak mi i škola nedostaje.
Pa, nikad nisam mislio da ćeš to reći.
U svakom slučaju, neće ti nedostajati još dugo.
Stvarno? Unajmio sam učitelja za oba dvoje.
A Herr Liszt će dolaziti dva puta tjedno.
Ali nećemo ići u školu?
Škola dolazi ovdje?
Na starom biciklu, kojeg sam skrpao.
To je kao ptica bez...
Dobro jutro mali čovječe. Kako si?
Mogu li te tražiti uslugu? Pa, možeš probati.
Ima li kakvih rezervnih guma viška okolo?
Neka stara možda sa kamiona ili slično.
Pa, jedina rezervna guma koju sam vidio okolo
pripada poručniku Meinbergu.
Pa, koristi li ju? Da, jako joj je privržen.
Prestani. On ne razumije. Ima samo osam godina.
Ti imaš samo dvanaest, pa se prestani praviti kao da si starija.
A zašto ti uopće treba guma?
Želim napraviti ljuljačku. Ljuljačku?
To zvuči uzbudljivo.
Ti!
Ovdje, sada.
Mrdni se!
Odvedi ovog dječaka u kuću u vrt pozadi.
Tamo ima nekih guma. On će si izabrati jednu.
Odnjeti ćeš mu je gdje zatraži. Razumiješ li?
Pa, mali čovječe, što se čeka?
Možda ova?
Gdje mi je mama?
Izašla je.
Kada se vraća? Očekujem ubrzo.
Ali ne brini.
Ali mogu iskrvariti do smrti. Ne, nećeš.
Hoću li morati u bolnicu? Ne, to je samo mala posjekotina.
Ma daj. Nije tako strašno.
Tako, puno bolje.
Kako se zoveš? Pavel.
Moraš biti na miru sada par minuta
prije nego počneš hodati naokolo opet.
Hoćeš li reći mojoj mami što se dogodilo?
Mislim da će to i sama vidjeti.
Vjerovatno će me odvesti doktoru.
Ne vjerujem.
Možda je gore nego što izgleda. Nije.
Kako ti znaš? Ti nisi doktor.
Jesam. Ne, nisi.
Ti guliš krumpire.
Obučavao sam se za doktora.
Prije nego što sam...
Prije nego što sam završio ovdje.
Nisi onda bio nešto dobar, ako si se morao obučavati.
Onda, što ćeš biti kada odrasteš?
Znam. Istraživač.
Kako to znaš?
Jeli lijepo na farmi?
Bruno. Bruno, što ti se dogodilo?
Zamahnuo sam, ali sam pao i porezao koljeno.
Ali Pavel me odnio unutra i zavidao ranu.
Odi u svoju sobu. Ali Pavel kaže...
Ne raspravljaj se. Odi u svoju sobu.
Hvala.
Nije pošteno, ti imaš ovaj pogled.
Pa, neću se mijenjati.
Mislim da nam je škola došla.
Ne, mislio sam na više noviju povjest.
Interesiraju te aktualni događaji? Da, jako.
Pa, biti ćeš svjestan situacije
u kojoj se našla naša velika nacija.
Da. Čitam novine kada god mogu i jedan od očevih ljudi
me informira o svemu što se događa.
Dobro. A ti, Bruno. Čitaš li ti novine?
Jesi čitao štogod u zadnje vrijeme? Knjige.
Dobro. Kakvu vrstu knjiga?
Pustolovne knjige, pretežno.
Znate ono, vitez u sjajnom oklopu, istražuje čudne zemlje
a dosadna princeza mu se uvijek nađe na putu.
Pa, zato sam ja tu da pomognem. Koliko si ti star Bruno? Osam?
Vrijeme je da ti izbacimo te bajke iz glave
i počnemo učiti činjenice.
Vrijeme je, mislim, da ti usredotočimo misli na pravi svijet,
i vjerujem da bi ovo bio idealan početak.
Umri, umri!
Umri, umri.
Zdravo.
Ja istražujem.
Šta to radite? Mi... Radimo novu kolibu.
Imaš li puno prijatelja tamo?
Samo par... Ali se svađamo puno.
Zato volim biti ovdje. Nitko me ne dira.
Ja sam Bruno. Shmuel.
Oprosti? Ja sam Shmuel.
To ti je ime? Nisam još nikada čuo nekoga sa takvim imenom.
A ja nisam nikada čuo nekoga tko se zove Bruno.
Ali Shmuel. Nitko se ne zove Shmuel.
Živim u kući, tamo iza.
Imaš li što hrane sa sobom? Ne.
Gladan si?
Koliko imaš godina?
Osam. I ja isto!
Nije pošteno, ja sam zaglavio ovdje sam sa sobom
dok si ti tamo, i igraš se sa prijateljima cijeli dan.
Igram se? Pa, taj broj.
Šta to nije dio neke igre ili nešto? To je samo moj broj.
Svi dobiju drugačiji broj.
Dobro. I šta se onda dogodi?
Moram se vratiti sada. Stvarno?
Da.
Drago mi je da smo se upoznali, Shmuel.
Meni isto tako, Bruno.
Bok.
Mama, ne mogu naći svoju loptu.
Pa, sigurno je u jednom od tvojih ormarića.
Nije, gledao sam.
Mogu li dobiti komadić čokolade?
Komadić. Da.
Bruno?
Jesi li gledao u podrumu? U podrumu?
Za loptu.
Prokletstvo.
Gretel, upravo sam vidio sve tvoje... Sve moje šta?
Sve tvoje lutke, dole u podrumu.
Lutke su za male cure.
Nije u redu igrati se sa smiješnim igračkama
dok su ljudi u tuđini i riskiraju život za svoju domovinu.
"Zbijenost mojih ljudi je i moja zbijenost." Sudbina.
"Jadi i borbe, radost i tuga su moji.
"Moram raditi i stvarati za uskrsnuće moje domovine..
"Povijest moga naroda je velika i slavna."
I evo 12:00 je.
Molim? Šta ne završavamo sada?
Kraj lekcije je na učitelju da odluči.
Ne na učeniku. Sada, hoćeš li molim te nastaviti?
Bruno, tu li si.
Idem samo do grada na sat vremena. Želiš li poći?
Budi oprezan na toj stvari.
Hvala.
Mogu li te pitati nešto?
Zašto svi vi nosite piđame cijeli dan?
To nisu piđame. Pa to mislim.
Moramo. Uzeli su nam svu odjeću.
Tko to? Vojnici.
Vojnici? Ali zašto?
Ja ne volim vojnike. A ti?
Ja da, dosta. Moj tata je vojnik.
Ali ne takav da uzme ljudima odjeću bez ikakvog razloga.
A kakav je to vojnik on onda?
Pa, on je jako važan vojnik.
On je zadužen da učini sve boljim za sve.
Pa, jeli ti otac farmer? Ne, on je urar.
Ili je bio. Većinu vremena sada on samo popravlja čizme.
Smiješno je to kako odrasli ne mogu odlučiti
što žele raditi. Isto kao i Pavel.
Znaš ga? Živi tamo.
On je bio doktor, ali odbacio je to da bi gulio krumpire.
Mogu li te pitati nešto drugo?
Što to palite u onim dimnjacima?
Vidio sam ih da idu neki dan. Jeli to samo puno sijena i to?
Ne znam. Nije nam dozvoljeno ići tamo.
Moja mama kaže da pale staru robu.
Pa, što god da je, užasno smrdi.
Volio bih da si se sjetio čokolade.
Znam, žao mi je.
Znam! Možda bi mogao doći do nas i večerati sa nama koji put.
Ne smijem, smijem li? Zbog ovoga.
Ali to je da zaustavi životinje da ne pobjegnu šta ne?
Životinje? Ne, to je da spriječi ljude da izađu.
Zar ne smiješ izaći?
Zašto? Što si napravio? Ja sam Židov.
Mislim da bih trebao poći sada.
Hoćeš li i sutra biti tu? Probati ću.
Doviđenja onda. Doviđenja.
Mali poklon, dušo.
Hvala ti mama.
Jesi li vidjela Bruna? Vani na svojoj ljuljački, mislim.
Da, četvrtak je idealan. Poslati ću auto da vas pokupi oboje.
Šta baka i djeda dolaze?
Hej, jesi li ti osjetila užasan smrad neki dan?
Dolazio je iz dimljaka. Kakva vrsta bolesti?
Dan kada sam pao s ljuljačke.
Jesi li i ti to osjetila mama? Tata?
Mama.
Daj mi da pričam s njom.
Je, ona je. Mogu je čuti.
Da. Veselimo se tome. Pozdrav.
Baka ne dolazi? Ne.
Lošeg je zdravlja očito, ali djeda dolazi.
Jesi li i ti osjetio to tata? Što to?
Užasan smrad iz dimljaka. Što je to?
Mislim da samo pale smeće ponekad tamo.
Pogledaj. Što?
Hej! Gretel.
Hej, to nije pošteno!
Gretel. Šta?
To je samo igra.
Ralf, ovaj učitelj kojeg si doveo,
uči li on inače malu djecu kao što su Gretel i Bruno?
Vjerujem da uči. Zašto pitaš?
Pa, znamo li što ih uopće uči?
Gretel mi se čini postaje tako...
Uči ih se ono što se sva djeca uče trenutno.
Ne smiju zaostajati.
Ajmo.
Idemo u krevet.
"Židovi su nas klevetali i poticali naše neprijatelje.
"Židovi su nas iskvarili kroz loše knjige.
"Sprdao se sa našom književnošću i glazbom.
"Bilo gdje, njegov utjecaj je bio destruktivan,
"eventualni rezultat zbog kojeg bi naša nacija posrnula,
"i tada..." Da, Bruno.
Ne razumijem.
Za posrnuće nacije se tereti samo ovaj jedan čovjek?
Židov ovdje predstavlja cijelu Židovsku naciju.
Da je to samo jedan čovjek,
siguran sam da bi se nešto već uradilo s njim.
Ali ipak postoji negdje i dobar Židov, zar ne?
Mislim Bruno, ako ikada naiđeš na dobrog Židova,
biti ćeš najbolji istraživač na cijelom svijetu.
Nastavi, Gretel.
"Cilj Židova je da postanu gospodari svih ljudi.
"Žid ovi nisu kreativni, nego destruktivni.
"On je neprijatelj kulture.
"Na tisuće Nijemaca je osiromašena od strane Židova."
Gospodaru Bruno.
Što to radite? Pa upravo ste ručali, šta ne?
Idem prošetati, i mislio sam možda ogladnim.
Ali nemoj unerediti torbu. Donesi ju ovdje.
Zamotati ću ti ja to kako spada. Ne. To se tebe ne tiče.
Brumo, o čemu se radi?
Što to radiš sa svojom torbom?
Herr Liszt nam je dao neke knjige. Idem vani na ljuljačku da čitam.
Daj mi da vidim. Šta?
Knjige. Ne.
Bruno, samo želim vidjeti kakve knjige Herr Liszt vam je dao.
Lagao sam. Molim?
Ma samo imam
pustolovne knjige.
Nastavi. Odi onda.
Sada, Maria, imamo 2 gosta večeras.
Otac Kommandanta će doći,
i vjerujem poručnik Kotler će nam se pridružiti također.
Evo.
U čemu je problem?
Nemoj ju bacati nazad. Što? Zašto ne?
Opasno je. Opasno?
To je samo lopta. Hajde.
Zar se ne voliš igrati?
Ili samo igre s loptom? Ne ovdje.
Reci mi kako funkcionira igra s brojevima. Rekao sam ti, to nije igra.
Mi svi imamo te brojeve.
Shmuel!
Bruno! Šta to radiš?
Lopta mi je odletila preko. Samo sam otišao po nju.
Još gore smrde kada gore, zar ne?
Što?
Ali, sigurno ti...
Elsa, zakleo sam se na šutnju.
Od vlastite žene. Da.
Prisegnuo sam životom. Razumiješ li?
Elsa, ti isto vjeruješ u ovo.
Želiš da ova zemlja bude jaka... Ne Ralf, ne! Ne to!
Kako možeš...
Zato što sam vojnik. Kako možeš...
Vojnici ratuju. To nije rat!
Ali je dio rata. I to vitalan dio.
Domovina kakvu svi želimo, uključujući i tebe
ne može nastati bez djela kao što je ovo!
Elsa. Elsa. Makni se od mene! Makni se od mene!
Djed je ovdje.
Ne mogu vjerovati. Djed je ovdje.
Pridružiti ćemo vam se za koji trenutak.
Tko ti je pričao o ovome?
Kako je baka?
Malo je oslabila bojim se.
Šteta je to, a toliko se veselila što će vas vidjeti.
Možda sljedeći put, ako bude mogla. Naravno.
Znaš Ralf, majka ti je prilično bolesna.
Pričala je o ovome posjetu tjednima.
Možda se baš zato i razbolila.
Pa, vaš mi otac govori da imate i učitelja.
Da. Dobar je.
Ali nam neda da čitamo pustolovne knjige.
Sve što učimo je dosadno, stara povijest.
Da ti nešto kažem, mladiću.
Da nije bilo povijesti ne bismo sada sjedili za ovim stolom.
Ono što tvoj otac radi ovdje,
on stvara povijest.
Kada sam bio tvojih godina, povijest je bila moj omiljen predmet,
što se očito i nije svidjelo mom ocu.
Zašto ne?
Pa, on je bio profesor književnosti na sveučilištu.
Ozbiljno, podučava li još uvijek?
Nisam siguran. Ne znaš?
Nismo u kontaktu više. Napustio je zemlju prije nekog vremena.
Ozbiljno, kada?
Prije nekoliko godina, Herr Kommandant.
Ali zasigurno ne može biti prestar. Koliko ima, 40, kasne 40-te?
Gdje je otišao?
Poručniče Kotler,
vaš otac, profesor književnosti, gdje je otišao?
Mislim u Švicarsku, Herr Kommandant.
Kako čudno što je odlučio napustiti domovinu
baš kada ga je ona najviše trebala.
Baš kada smo svi bili spremni da odigramo svoje uloge u nacionalnom uskrsnuću.
Još vina!
Koji je bio njegov razlog? Imao je tuberkulozu?
Išao je tamo radi svježeg zraka?
Bojim se da stvarno ne znam, Herr Kommandant.
Morate ga pitati.
Pa, to je dosta teško šta ne?
S obzirom da je on u Švicarskoj.
Ma hajde!
Šta je s vama večeras?
Da, možda je bilo to. Možda je bio bolestan.
Osim naravno, ako nije bilo kakvih neslaganja s njegove strane.
Mislim s politikom vlade. Mrtvačka kola za takve ljude.
Poremećeni, većina njih, ili obične kukavice.
Pa ipak, svi oni su kukavice. Apsolutno točno.
Moguće, ako je i to bio slučaj s tvojim ocem
trebao bi izvjestiti nadređene, jer to je tvoja dužnost.
Poručniče Kotler!
Ti idiotski Židove! Smeće!
Ralf!
Židov!
Ali tata je samo mirno sjedio. A šta si očekivao da će napraviti?
Židov je to zaslužio.
Mogu li te pitati nešto u vezi farme?
Bruno, ne misliš valjda još uvijek da je to farma?
To je logor. Zove se radni logor.
Za Židove, očigledno.
Samo Židovi?
Zato što su najbolji radnici?
Nisu oni tamo zato što su dobri, blesavko.
Nisu oni dobri u ničemu.
Tamo su zato jer su zli.
Oni su neprijatelj. Neprijatelj?
Ali mislio sam da se borimo... Zli su Bruno.
Zli, opasni štetočine.
Oni su razlog zbog kojeg smo izgubili veliki rat.
Zar uopće nisi ništa slušao što nam je Herr Liszt govorio?
Ne. Zapravo i ne.
Tata nije strašan, ili je? On je dobar čovjek.
Naravno da je. Ali zapovijeda strašnim mjestom.
Strašno je samo za njih, Bruno.
Trebali bi biti ponosni na tatu, sada još i više nego prije.
On stvara ovu zemlju velikom opet.
Kao što si rekao malo su čudni, Malo
Pa, drugačiji su.
Oni su neprijatelj, Bruno.
Zli, opasni štetočine.
Pa, vidiš, da zapravo i nisu ljudi uopće.
Što ti radiš ovdje?
Htjeli su nekoga sa tankim prstima da počisti sve ovo.
Ne bi smjeli biti prijatelji, ti i ja.
Trebali bi biti neprijatelji. Jesi li znao to?
Želiš li malo?
Kakav ti je otac? Kakav je?
Jeli dobar čovjek?
Nikad nisi pomislio da možda nije?
I ponosan si na njega?
Zar nisi ti ponosan na svoga?
Jeli stvarno tako strašno u logoru?
Kako se usuđuješ pričati s ljudima u kući.
Kako se samo usuđuješ!
Jedeš li ti to?
Kradeš i hranu?
Odgovori mi! Ne gospodine, on mi je dao.
On je moj prijatelj.
Molim?
Mali čovječe,
Poznaješ li ovog Židova?
Ne, baš sam ušao a on se sam posluživao.
Nisam ga nikad prije vidio.
Ti, završi čišćenje čaša.
Kada se vratim, porazgovarati ćemo
o tome što se dogodi sa štakorima koji kradu.
Pridošlice su sretne da otkriju kakav je život u logoru
nije sve samo posao
Tu je i prilika za odmorom također
Na kraju njihovog dana u željezariji
ili tvornici čizama radnik može
iskoristiti svoje preostalo vrijeme kako želi.
Sportske igre su jako popularne.
oni koji ne igraju zasigurno uživaju gledajući.
Na kraju radnog dana,
kafić lociran u samoj središnjici je idealno mjesto
za prijatelje i obitelji da se nađu i zajedno uživaju u zdravom i hranjivom obroku.
Djeca posebice, uživaju u kolačima i slasticama koje se nude
Večerima povremeni glazbeni koncerti
ili gostujućih orkestara ili zasigurno talentiranih glazbenika
iz samoga logora su uvijek dobro posjećeni
Ostale slobodne aktivnosti uključuju čitanje u biblioteci,
lončarstvo, kuhanje, umjetnost i hortikulturu kako za odrasle tako i za djecu
Gotovo bilo koja aktivnost koju netko poželi je dostupna unutar logora
Izvrsno.
Bravo. Izvrsno. Hvala.
Zbogom mali čovječe.
Shmuel! Shmuel!
Ne razumijem.
Vidio sam film o logoru,
i izgledalo je jako lijepo.
Ne znam zašto sam to učinio.
Gretel i svi ostali su govorili sve te stvari,
i da su vojnici tako strašni.
Dolazim ovdje već danima ali te nikada nije bilo.
Mislio sam možda više nismo prijatelji.
Shmuel, stvarno mi je žao zbog onoga što sam učinio. Još smo prijatelji zar ne?
Gdje je Kurt u zadnje vrijeme? Nisam ga vidjela već dugo.
Tko je Kurt? Poručnik Kotler.
Premješten je na front.
Osjećali smo da će njegova mladost i entuzijazam
biti bolje iskorišteni tamo.
Herr Kommandant, telefon.
Zapravo, Gretel, poslan je tamo
jer nije izvjestio nadležne
o neodanosti njegova oca.
Što je bila njegova dužnost, dodao bih.
Što je bila njegova nesreća. Nesreća?
Pa njegova nesreća što mu otac nije bio odan, a ne majka.
Vjerovatno ne bi očekivali da prijavi svoju majku.
Što? Kada će se Pavel vratiti?
Mama? Nikada, blesavko.
To je otac. Bombardirani su.
Baka je mrtva.
"...pobjeda koju si nam Ti ostvario
"i za sve koji spavaju s Njim,
"zadrži nas koji smo još u tijelu vjećnog prijateljstva
"sa svima koji Te čekaju na zemlji,
"i sa svima koji su sa Tobom u raju,
"u zajedništvu sa Njim koji je uskrsnuće
"i život, koji vladaju sa Njim i Svetim Duhom
"zauvijek jedan Bog, svijet bez kraja. Amen"
Ne može to imati ovdje. Ona to nebi željela.
Može.
"Svemogući Bože, koji po smrti..."
Jesi li ikada bio na pogrebu?
Moja baka i djeda su oboje umrli odmah nakon što smo došli ovdje,
ali nije bilo nikakvog sprovoda.
Onaj tamo prebaci tamo.
Umrli su u isto vrijeme?
Od čega?
Ne znam.
Tata kaže da su pobrali neku bolest na putu ovamo.
Morali su otići u bolnicu čim smo došli.
Nismo ih više vidjeli.
Ovo je zabavno.
Volio bih kada bi mogli raditi i nešto uzbudljivije.
Onaj tamo prebaci ovamo. Ovaj?
Ne, taj.
Ovaj ovdje? Ne, tamo!
Ovdje? Ne.
Ne želim da opet odeš. Ne, ni ja.
Ne možeš se ovako ponašati!
Preispituješ moje ponašanje? Ovo se ne može nastaviti!
Znam. Ne mogu ovo više podnijeti, Ralf.
Ne mogu ostati ovdje i biti dio ovoga.
Zar ne misliš da će se postavljati izvjesna pitanja?
Pitanja? Pa sada, što to govori o mojoj
sposobnosti da radim svoj posao i držim vlastitu obitelj pod kontrolom?
Posao? Tako to zoveš? Daj se saberi ženo.
Tako je. Samo to ignoriraj. Ignoriraj.
Ignoriraj činjenicu da je čovjek za koga sam se udala čudovište!
Čak i vlastita majka te nije mogla voljeti.
Jesi li sretan ovdje?
Da. Jako.
A ti Gretel?
Pa, bila sam, ali nedostaje mi dom. Nedostaju mi prijatelji.
Da, vjerujem. I tebi isto Bruno. Sigurno ti nedostaju tvoji prijatelji.
Ne. Ne više, zaista.
Pretpostavljam da je zapravo pravo pitanje ako dođe do toga
bili htjeli živjeti negdje drugdje?
Nazad di je dom? Ne. Ne Berlin. Još ne.
Negdje gdje je sigurno, recimo Heidelberg gdje je tetka Lottie na primjer.
Svi zajedno? I ti isto?
Ne. To još neće biti moguće bojim se.
Moram ostati i završiti svoj posao ovdje.
Vidiš, trenutno tvoja majka misli o tome...
Ona jednostavno misli da bi sada trebali biti negdje drugdje.
Voljeli bi to?
Bojim se Bruno, u životu, često moramo raditi stvari koje zapravo ne želimo.
Bitna stvar je da vaša majka vjeruje da
je ovo mjesto neprikladno za vaše odrastanje,
i što više mislim o tome više shvaćam da je zapravo u pravu.
Ali tata. Ne!
Vrijeme je da se maknete s ovog mjesta.
Jeli sve u redu?
Ne možemo naći oca.
Otišao je na drugi zadatak sa nekolicinom svojih ljudi,
i još se nisu vratili.
I ja imam neke loše vijesti. Odlazim.
Koliko dugo ovaj put?
Zato su loše vijesti, zauvijek mislim.
Mama kaže da ovo nije mjesto za djecu, što je baš blesavo.
Kada odlazite? Sutra. Poslije ručka.
Znači, nikada te više neću vidjeti?
Da, hoćeš. Možeš doći za praznike u Berlin ako želiš,
kada se svi opet nalaze sa drugima ljudima.
Volio bi da sam ti mogao pomoći da nađeš oca.
Stvarno se želim iskupiti što sam te tako iznevjerio.
To bi bilo dovoljno zar ne? Pomoći ti naći oca?
Bilo bi super. Kao neka tajna misija.
Mogao bi prokopati ispod. Što? S čim?
Ne, ali mogu donijeti nešto. Ne želiš doći ovdje.
Gledaj.
Mogu se probiti na tvoju stranu. Koja je svrha toga?
Tvoj tata neće biti ovdje, zar ne?
Ali isticati ću se, zar ne, ako dođem prijeko?
Ne izgledam kao ti.
Ali možeš izgledati kao ja.
Ako se obučeš kao ja i obriješ glavu.
Ne želim brijati svoju kosu.
Možeš to prekriti kapom. Moja piđama je drukčije boje.
Mogu ti donijeti jednu. Tamo je koliba krcata piđama.
Na tisuće njih. Bili to učinio? Želim to učiniti. A imaš li hrabrosti za to?
Želim ti pomoći da nađeš svog oca. Moram ići.
Sutra onda? Donijeti ću ti super veliki sandwich.
I ne zaboravi piđamu!
Bruno?
Mama, mogu li ići i igrati se na ljuljački?
Bruno... To mi je zadnja šansa.
U redu. Idi onda.
Mislio sam da nećeš doći. Oprosti, nije mi bilo lako da se iskradam.
Nebi smio biti ovdje danas. Zaboravio si piđamu!
Jesi li donio sandwich? Bi li te ja iznevjerio?
Shmuel.
Evo.
Kako izgledam?
U redu. Krenimo.
Bruno?
Dosta bi bilo.
Hajdemo naći tvoga tatu.
Hajde!
Gospodaru Bruno?
Shmuel.
Možemo li otići do kafića ili nešto? Kafića?
Možda bi se trebao vratiti kući. A što s ocem?
Da.
Provjeriti ćemo prvo kolibu.
Bruno?
Hajde.
Tata?
Diži se! Diži se!
Što se događa? Ne znam.
Nekada nas vode na marširanje.
Pokrenite se! Diži se!
Miči se! Pokreni se!
Bruno!
Mora da je još negdje vani gospođo.
Bruno!
Bruno?
Miči se! Brzo!
Diži se!
Diži se. Moraš!
Premjesti ih vani!
...što znači da bi naši tjedni kapaciteti
bili gotovo utrostručeni,
s toga, do kraja ljeta...
Ralf. Elsa, na sastanku sam.
Bruno je nestao.
Hajde!
Čekaj ovdje!
Hajde!
Pokreni se! Miči se!
Pridruži se redu!
Hajde, ti!
Bruno!
Miči se!
Hajde.
Bruno!
U redu je. Mislim da ćemo čekati ovdje samo dok kiša ne stane.
Skidajte odjeću!
Gdje idemo?
Ne, to je samo tuširanje.
Tuširanje?
Otvorite vrata! Otvorite vrata!
Mičite se!
Bruno!