Två av årets Oscarsnominerade för bästa skådespelare.
Hon är en internationell actionstjärna-
-och han, låt oss säga att Elvis är här!
Lugna ner er, nu börjar showen!
Jag gjorde det. Hej, god kväll. Välkomna till programmet.
Vi har fantastiska gäster i kväll. Skådespelare, dansare, sångare.
Det är de enda tre yrkena som inte strejkar just nu.
På onsdagen var det lärarnas tur.
Där är de. De slutade tydligen prick klockan tre.
Annars slösar de bara bort sin egen tid.
Och kungliga nyheter, prins Andrews anhängare-
försökte bevisa att han inte kan ha haft sex i badet-
-med kvinnan som stämde honom-
-för att badkaret inte var stort nog.
Hur bevisade de att badkaret inte var stort nog för två personer?
De tog ett foto av badkaret med två personer i.
Jag hittar inte på.
Man vet att det är Andrew, för han är vid kranen. Han är en gentleman.
Vem tyckte att det var en bra idé? Jag ska säga vem det var.
Det var nog samma person som sa till Andrew:
"Gör intervjun med Emily Maitlis.
Vad är det värsta som kan hända?"
Senare blir det musik med sångstjärnan Mimi Webb.
Men först: han leder Storbritanniens hetaste danstrupp Diversity.
Det är Ashley Banjo!
Där är han! Hej, sir. Kul att se er. Slå er ner. Ashley Banjo.
Han är Olivier-vinnaren från "Dunkirk"-
-"Mary Queen of Scots" och spiondramat "Slow Horses".
Jack Lowden, allihop!
Hej! Så där ja.
Han har gått från tonårsidol till Hollywoodstjärna.
Han hoppas på en Oscar för rollen som kungen i Baz Luhrmanns "Elvis".
Austin Butler, allihop!
Hej! Kul att se dig. Sätt dig!
Austin Butler.
Hon tävlar också om en Oscar i år, stjärnan i "Tomorrow Never Dies"-
-"Crazy Rich Asians" och "Crouching Tiger Hidden Dragon".
Det är ett nöje att välkomna den stora Michelle Yeoh!
Där är hon! Det är Michelle Yeoh! Slå er ner, allihop. Sätt er.
Kul att se er. Ashley, du har varit med förut, men aldrig i soffan.
Nej, första gången i soffan. Vi är nära varann!
Okej, ja. Backa! Det är första gången vi välkomnar alla andra.
-Ja. -Jack, Austin, Michelle.
Austin och Michelle, har ni träffats-
-på alla prisutdelningar och sammankomster och sånt?
Jag ser honom på scenen. "Elvis, det är Elvis!"
-Är det första gången ni träffas? -Första gången vi ses.
Ni måste hälsa vid Oscarsgalan nu när ni känner varandra.
-Det ska vi. -Ja, ja.
-Vi ska göra mer än så. -Nej, för att...
Ni är bra! Ni är bra!
Ashley Banjo, det här är underbart.
Michelle Yeoh! Hon formade dig som ung man.
Ja. Jag är så betagen just nu. "Crouching Tiger, Hidden Dragon"-
-var en av mina favoritfilmer när jag växte upp.
Och den gav mig så mycket problem, för jag och min bror-
-brukade försöka sväva runt i vardagsrummet-
-och vi förstörde allt när vi försökte imitera filmen.
Men min kärlek till koreografin och sekvenserna-
-och rörelserna i allmänhet, även om jag är dansare-
-överfördes det till mig och var enormt inspirerande.
-Det är ett nöje att träffa dig. -Nationen tackar dig!
Austin, eftersom du var med i Elvis-
-antar jag att du aldrig kan gå ut på ett dansgolv igen?
För folk kommer bara att säga: "Här kommer han, titta."
Ja, jag tittar på mycket när det gäller dansgolvet.
Du kommer över det. Du kommer att ge dig ut på dansgolvet igen.
Jag tar lektioner av dig och lär mig några danssteg.
-Jag vill ta lektioner av dig! -Jag har aldrig dansat förut.
Jag var så självmedveten. Det har öppnat upp mycket.
Nu känner jag glädje när jag lyssnar på musik på ett nytt sätt.
Dansar du om du är ensam?
Ja. Eller om jag är på en fest där ingen har en mobil.
En sån där "bra" fest!
Vad handlar det om?
Jack Lowden, du vet att jag gillar "Slow Horses".
"Jag älskar Slow Horses".
Är det sant att manuset till "Slow Horses" skrämde dig-
-för att du tänkte att du måste komma i form?
Ja. På sätt och vis, för det var ett specifikt ord-
-som användes för att beskriva-
-vad som förväntades av mig, vilket var ordet "språng".
För det verkade som att min karaktär aldrig bara sprang-
-och kom över något, han tog alltid ett språng.
Det lät sexigare än "hoppa" eller "komma över".
Det skrämde mig.
När jag var ute och gick-
-dubbelkollade jag så att alla var ur vägen.
Om det fanns ett staket tog jag ett språng över det.
Sen tog jag ett språng till och bara: "Det där är jag nöjd med."
Det var läskigt med biljettspärrar och allt.
Min rollfigur tar ett språng överallt.
Han springer mycket också.
Ja, och jag fick snabbt höra att jag var usel på att springa.
Eller under förväntan. Det var väldigt uttrycksfullt-
-skulle jag nog kalla det, så jag fick tajta till det.
Skaffade du Tom Cruise-armar?
Det låter som om man tar ett par och övar!
Nej, den första regissören var i Toms längd, så det liksom...
Det var lätt för honom att vara hård, men när man är lång...
-Ja. Det är svårt att vara hård. -Ja. Ja.
Men jag slår vad om att du är bra på att vara hård.
-Om ni precis har börjat titta... -Det betyder inte att han är snål.
-Vi går vidare.
Vi har mycket att prata om.
Vi börjar med Michelle Yeohs film-
-"Everything All Everywhere All at Once".
Den finns på... Ja. Om ni inte har sett den så måste ni göra det.
Den finns på Prime Video, men kommer att återvända-
-till biograferna senare under månaden.
-Har ni sett filmen? -Ja.
Jag behöver inte kasta ut er.
Ofta när jag intervjuar nån-
-ber jag dem beskriva handlingen i filmen-
-och jag tycker lite synd om skådespelarna.
Men den här... Lycka till, Michelle!
-Vad handlar den här om? -Det är nästan omöjligt att beskriva.
När man får manuset tänker man:
Snälla, säg att killarna inte är helt galna.
Ni vet hur man alltid ber om ett originalmanus.
"Kom igen. Var djärv, var originell."
När man börjar läsa så bara: "Korvfingrar.
Okej, analpluggar." Man bara: "Va?"
-Och det bara fortsatte. -"Jag sa "originell"."
Jag sa faktiskt "originell".
Men vad det var, bortsett från galenskapen och allt-
-handlade kärnan av historien om familjen.
Jag älskade att det var en vanlig, åldrande immigrantmamma, fru-
-som stod inför alla problem som de måste hantera varje dag.
De trodde att de kom för den amerikanska drömmen, men...
Men de lät henne vara en superhjälte.
De lät en vanlig kvinna som man gick förbi i affären-
-och inte skulle lägga märke till eller ens se åt.
Men hon skulle kunna vara en superhjälte.
Hon hade potential som mor och hustru.
Men det viktigaste är att vi alla har den superkraften-
-vilket är vänlighet, medkänsla och kärlek.
Det som slog mig var att hon försökte säga till sin dotter:
Oavsett hur rörigt det är eller hur dåligt du tycker att det går för dig-
-vad du än är så räcker det för mig.
Och oavsett universum, så ska jag fortsätta leta efter dig.
Det var många som kunde relatera till det.
Och det var folk från många olika generationer också.
Ja. Vi har ett klipp. Det här är du som Evelyn, när du spöar en skurk.
Kör!
-Sluta! -De har nog förlorat...
-Sluta! -...sina krafter?
Mycket bra.
Den unge mannen och hans bror, den store med analpluggen-
-lärde sig kampsport genom att titta på mina filmer.
Jag tittade på några av deras rörelser och kände igen dem.
Ja, jag tog det från din film. Okej!
För de som inte har sett filmen, så är analpluggarna priser.
-Ja. Seriösa priser. -Där är den.
Hon har tre stycken. När man först ser dem tänker man: "Åh, nej."
-Och den killen... -Herregud!
Vi visar inte nästa del.
Jag tappade det den dagen. Jag låg på marken.
"Jag kan inte fatta att jag har tränat i åratal-
-för att bli en bra skådespelare, och så slutar det med analpluggar."
-Att bli överglänst av en analplugg. -Jag var tvungen att dra ut dem.
Det förekommer multiversum i filmen och i en film om det-
-fanns det en värld där Jackie Chan skulle göra filmen.
Ja! Nej, nej. För att vara rättvis mot Daniel och Daniel:
När man börjar skriva en film så är det showbusiness.
Det handlar om affärer.
Och hela tiden-
-är det killarna... som räddar världen.
Och i takt med att man blir äldre så blir rollerna och facken mindre.
De åkte till Kina för att träffa Jackie.
Jackie sms:ade mig och sa: "Grattis till filmen-
-men visste du att dina killar kom till mig först?"
Jag bara... Det är okej, vi är goda vänner. Jag bara: "Din förlust!
Tack!"
Du har känt Jackie länge.
Ja, mitt första jobb i Hong Kong var med Jackie.
-Vi gjorde "Supercop" tillsammans. -Jag vill prata om "Supercop".
Gjorde alla sina egna stunttrick på den tiden?
Nej, alla är inte galna som vi.
Galen vet jag inte, men du verkar orädd.
Vi har ett klipp från "Supercop" med Jackie Chan.
Man kan tro att det är ett kameratrick.
Men det är du på motorcykeln hela tiden.
-Jag tror att man ser det. -Det här är Michelle Yeohs.
Jag menar...
-Jag vet. -Det måste ha gjort väldigt ont.
-Jo, det gjorde det! -Det är ett metalltåg.
Du föll på... Det är... Ja.
När man har den där kicken känner man ingenting.
Man bara kör på, för vi hör ordet action-
-och man är så fokuserad att man måste göra det.
När jag lärde mig köra motorcykel kunde jag inte stanna och posera.
Jag går på tå, för fjädringen är så hög att den klarar alla gupp.
Jag kliver ofta av genom att slänga undan motorcykeln.
Att slänga undan motorcykeln var lätt.
-Som att parkera. -Har du kört motorcykel förut?
Nej, jag körde lite i Malaysia.
Men inte så här, så jag lärde mig.
För i Hong Kong på den tiden hade vi inte tid att repetera.
Vi klädde på oss och de koreograferade scenen.
Man såg på, lärde sig och filmade direkt.
Det var en annan scen där jag kunde ha brutit nacken-
för jag rullade av en skåpbil på Jackies bil-
-och glaset skulle gå sönder-
-och han skulle ha fått tag på mig.
Det gjorde det inte, så jag gled av bilen. Jag minns att jag satt där-
-på banan i ett gupp och frågade mig: "Vad hände?
-Hur fick jag inte till det?" -Träffade du marken?
Jag träffade marken. Jag slog i stötfångaren.
Spoiler, hon överlevde. Ashley tänker:
"Du måste ha dött." Hon mår bra, Ashley.
-Jag förstår det inte. -Hon är här.
Michelle, "Everything Everywhere All At Once" är otrolig.
Plötsligt pratar alla om Michelle Yeoh.
Det bästa är att du delar det med resten av ensemblen.
Ja. Det finns ingen film utan resten av ensemblen.
Men alla blir inte nominerade.
Det är sant. Vi jobbade hårt för det, för vi kände att det var en ensemble.
Det finns ingen glädje utan Raymond och min korvälskare Jamie.
Den perfekta familjen. Vad kan jag säga?
Om du vinner, får du en analplugg i ditt tacktal?
-Det kommer nog aldrig att hända. -Jag analpluggar inte mig själv.
Det skulle jag aldrig göra.
Jag är så glad att filmen har hittat en publik.
"Everything Everywhere All At Once". Michelle, lycka till på Oscarsgalan.
-Ja! -Tack.
Austin Butler är Elvis Presley-
-i Baz Luhrmanns visuella spektakel "Elvis".
Om ni inte har haft ynnesten att få se den, så måste ni det.
Den finns på DVD, Blu-ray och digital nedladdning.
Och här är ett smakprov av Elvis i aktion.
Nu vore ett bra tillfälle att hoppa in i bilen igen.
Få bort min grabb från scenen!
Så bra!
Du har sett det här, eller hur?
-Det är galet. -Jag har inte sett den.
-Jag spolar fram till Austin. -Ja, det kan du.
Vi såg Tom Hanks spela Elvis manager, Tom Parker.
Det här är din första stora roll.
Som en erfaren skådespelare, kände han ett ansvar för dig-
-eller lät han dig glänsa?
Jag visste inte hur det skulle bli.
När man träffar nån som man har beundrat länge-
-hoppas man att de ska vara vänliga, men man vet aldrig.
Tom har gjort det här så länge-
-och han är en mästare på det, så det skrämde mig-
Första gången jag träffade Baz var i ett litet hus i Australien-
-längs en flodbank. Jag visste att jag skulle träffa Tom-
-för första gången. Jag gick genom huset-
-och såg Tom och Baz nere vid floden.
Jag kommer gående och Tom vänder sig om och ser mig.
Han säger: "Ge mig en kram."
Han gav mig en stor björnkram och Baz sa: "Jag ger er ett ögonblick."
Baz gick in i huset och Tom och jag pratade så länge-
-och vid nåt tillfälle sa han: "Jag var i studion i dag och valde-
-vilken dörr jag skulle spy utanför de första veckorna."
Jag sa: "Vadå, är du nervös?" Han sa: "Ja, jag är så nervös."
Jag sa: "Är du nervös? Jag är livrädd."
Han sa: "Ingen vet hur Colonel Parker låter.
Alla vet hur Elvis låter."
Plötsligt var vi kollegor. Vi delade och var förenade på det sättet.
Jag hörde dig prata om, jag tror det var tidigt i processen-
-då du fick kontakt med Elvis genom dina mammor.
Ja. Det var det som var grejen. Någon som Elvis Presley-
-är så mycket större än livet självt.
För somliga är han en halloween-dräkt.
Andra besöker huset där han föddes-
-och kysser golvet när de kommer in.
Så han blir nästan upphöjd till en gudom för vissa människor.
Men jag visste att jag behövde hitta mänskligheten i honom-
-så när jag började efterforska försökte jag bara hitta nyckeln-
-och vem han var som människa.
Jag såg en dokumentär-
-där jag fick veta att hans mamma dog när han var 23.
Jag var 23 när min mamma dog.
Plötsligt upphörde han att vara ikonen Elvis Presley.
Jag visste hur det kändes i den åldern-
-att förlora sin bästa vän, att förlora sin mamma.
Det var den första nyckeln.
Alla som har sett filmen-
-vet att man lämnar filmen med känslan av att ha sett Elvis live.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Jag minns när jag pratade med dig inför Cannes-
-om att Elvis röst fortfarande var väldigt närvarande i din.
Folk har pratat om det, men det känns mindre så nu.
Jag är glad att du säger det. Jag hör det hela tiden.
Tror du att det försvinner till slut?
Har du gått till en talpedagog eller nåt?
-Nej, saken är den... -Hur lät du förut?
-Folk tog klipp från när jag var 17. -Och du pratade så?
Min publicist sa att jag undviker sociala medier.
Min publicist sa att de pratade om min röst.
Det gjorde mig osäker. Jag tänkte: "Är jag falsk?
Är det inte min röst?" Sen tänkte jag: "Nej."
Jag måste tänka medvetet för att inte prata som jag gör nu.
Men min röst är annorlunda när jag pratar med min hund-
-eller med min pappa eller när jag är här nu.
Vi har alla olika delar av oss själva som vi släpper ut.
Men när jag ifrågasatte det tänkte jag:
"För det första är jag äldre nu."
Ibland kanske jag har en sydstatsdialekt-
-men om jag försökte låta som Elvis skulle jag låta annorlunda nu.
-Gör det inte. -Du måste betala extra för det!
Men det andra är att jag tror att jag genom allt sjungande-
-har förstört min röst lite. Mina stämband.
Den är raspig nu. Jag tränade mycket. Jag tränade mycket.
Det slutade med att jag fick sjunga och allt det andra.
Folk höjde på ögonbrynen och sa: "Är det verkligen han?"
Baz Luhrmann släppte ett klipp där du repeterar "Jailhouse Rock".
Jag är intresserad av det ögonblicket.
Kanaliserar du Elvis, eller hur utstuderat är det?
Till och med mikrofonsladden och så.
-Är det hämtat ur filmmaterial? -Ja, det är en svår...
Jag kallar det en balansgång, för man kan falla åt båda hållen.
Antingen fokuserar man på alla detaljer.
"Det där är mikrofonen. Allt det där ska vara så."
Men det är så svårt, och jag ville fråga dig om det här.
När det är något som man vill vara specifik med-
-men det måste kännas som om det händer för första gången.
Tack och lov hade jag 1,5 år på mig att förbereda mig.
Så många gånger kändes det helt ytligt.
Och sen måste man lista ut sätten-
-för att få det att komma inifrån.
Så allt går tillbaka till det.
Och Baz Luhrmann, sättet han gör filmer på-
-de är så visuellt fängslande och fantastiska, så man gör filmen-
-och första gången man ser den är i Cannes med publik.
Var det vad du förväntade dig? Eller blev du chockad?
Man vet aldrig... Vi har pratat om det förut.
Man vet aldrig hur en film blir mottagen.
Jag hade ingen aning och Baz sa tidigt:
"Man kan aldrig förutse resultatet, men vi kan njuta av processen."
Så hela tiden försökte vi hålla tankarna borta från det faktum-
-att någon skulle se filmen och ändå följa sanningen varje dag-
-och ge allt man hade i varje ögonblick.
Men så sitter man på bion och tänker: "Herregud."
Man hoppas att man har fångat nåt.
Alla andra hade sett den, men jag väntade till Cannes.
Kommer du att göra om det? Det verkar vara en dum idé.
Ja, det gick bra, men det var nervöst.
Det var så speciellt eftersom min pappa var där.
Han hade aldrig varit utomlands.
Han hade hyrt smoking och fluga. Jag var på Palais med pappa.
Det var overkligt. Guillermo del Toro applåderade.
Det var ett sånt där overkligt ögonblick-
-då man måste nypa sig själv i armen och vara så tacksam för.
Som en i publiken tycker jag att det var värt det.
Det är en fantastisk skådespelarinsats.
Lycka till på Oscarsgalan. Austin Butler!
Vi går vidare till mr Jack Lowden. Jack ger oss "The Gold".
Den börjar söndagen den 12 februari-
-klockan nio på BBC One och iPlayer.
Det är en sann historia...
-...från 80-talet. -Ja.
Vem spelar du? Vad handlar serien om?
Det är 1983. Det är en sann historia om rånet mot Brink"s Mat-
-som då var det största rånet-
-i världshistorien, 1983.
Sex killar i en skåpbil gick in i en lagerlokal-
-på Heathrow utanför London.
Det här har tvistats-
-men de trodde att de skulle få tre miljoner pund i pesetas.
-Vad är pesetas? -Pesetas är vad...
...spanjorerna hade före EU.
Vad blir det, tre miljoner...?
-Tre miljoner pesetas, jag vet inte. -Det var värt att stjäla.
Det var värt att hyra en skåpbil och köra till Heathrow.
Det här får det de verkligen hittade att verka mindre.
Men de hittade tre ton rent guld.
Värdet på gatan var 26 miljoner pund.
-Det är värt att stjäla. -Michelle är i skåpbilen nu.
-Okej. -Hänger utanpå skåpbilen.
Det här är ingen spoiler, för det står i början-
-att det var så mycket guld-
att mycket av det fortfarande är i omlopp.
Om man köper guld, finns det där.
Det är så mycket guld att om man köper ett smycke-
-efter 1983 är chansen stor att det finns en bit av det här guldet i det.
Det är det dramat handlar om.
Hur de sen smälte ner guldet-
-tvättade det och tentaklerna det spred över hela London.
-Vem är du? -Jag spelar Kenny Noye.
Han var en hälare, men det har ingenting med språnget att göra.
Snyggt där.
-Minns ni språnget? -Inte kassavalvet.
-Gud. Det är som ett multiversum. -Nåt med analplugg.
En hälare tar stöldgods-
-och omvandlar det till pengar. Jag spelar killen som gjorde det.
En av de saker jag verkligen gillade med den är att ja-
-den handlar om brottet, men också om rättssystemet-
-och hur annorlunda det behandlar olika människor.
Ja, det liksom hyllades som en av de första gångerna-
-då underklassens kriminella-
-samarbetade med manschettbrottslingar.
Det var på 1980-talet, och det sägs att 1980-talet var en dum era.
-Titta inte på mig. -Jag vet inte.
-Vad vet jag om det, Jack? -Är du i skåpbilen?
Det var en tid då allt blev lite löjligt.
Håret, kläderna, avregleringen i stan, allt det vanliga.
Det var en fri tid och man trodde att vem som helst kunde lyckas.
Så det här är en titt på även i den kriminella världen-
-hur det har gått över till den legitima världen.
Det finns många advokater och Docklands i London-
-tros finansieras av pengar-
-som kom från Brinks, alla dessa höghus.
Så om du bor i en av dem... Du vet, tänk dig för.
Vi har ett klipp från avsnitt ett.
Här blir du kontaktad av rånarna som vill bli av med guldet.
Du är galen, Mickey. Vi kan göra det själva.
-Hur skulle ni göra det? -Vi känner alla hälare.
Jaså? Vem känner ni som kan hantera det?
En kille i Basildon är skyldig mig en tjänst.
Det är tre ton rent guld som ni har tagit från marknaden-
-och fört till ett lager i södra London.
Nu måste ni ta ut det ur ett förråd i södra London-
-och få ut det på marknaden igen utan att nån märker det.
Det finns två personer i England som vet hur man gör det.
Och ingen av oss bor i Basildon.
-Sen är det en analplugg. -Ja, ja.
-Han är besatt. Jag skickar en. -Snälla. Snälla.
Din accent är toppen.
Vi hör dig alltid prata med ett slags engelsk accent.
Får du nånsin använda din skotska accent?
Nej, jag får sällan använda den. Inte för att jag vill vara skotte-
-men jag vill använda min egen accent.
Man har närmre till kreativitet med sin egen accent.
Men inte ens i verkliga livet, inte ens när jag är här nere-
-använder jag den mycket.
Och jag har tröttnat på att upprepa mig-
-så när jag går in i en affär nu-
-säger jag medvetet nåt nonsens till att börja med.
Jag går in och säger: "Åt vilket håll blåser vinden?"
De säger: "Va?" Jag säger: "Har ni havremjölk?"
För att se vad jag kommer undan med, för de kommer aldrig att förstå.
Men jag använder den inte ofta nog. Det är en fin accent.
Gränsgrabben har lyckats.
Men du kommer inte från en showbizfamilj. Dina föräldrar...
Vi måste vara snälla, för jag tror att dina föräldrar är här.
Där är de. Hej. Oroa er inte!
Vi hälsar bara. Skickar kärlek.
Jobbade mr Lowden på bank?
-Mr Lowden jobbade på bank. -Och din mamma...
Berätta vad din mamma gjorde. Jobbade hon på zoo?
-Inte i Hong Kong? -Inte i Hong Kong.
Min mamma hade flera jobb. Ett tag jobbade hon på Edinburgh Zoo.
Vad tror du att hon gjorde på Edinburgh Zoo?
Min mamma jobbade på Edinburgh Zoo som djurskötare.
Det är vad vi fick höra, jag och min bror-
-när vi var unga, djurskötare.
Det lät coolt, sexigt och Steve Irwin-aktigt.
Pappa tog med mig och min bror dit en dag.
Vi trodde att mamma skulle vara där-
-och brottas med lejon eller mata pingviner.
Vi gick förbi ett litet bord-
-där det stod en person i noshörningskostym.
-Vad är det? -Noshörning. Ursäkta, ja.
Det är dialekten igen. I en noshörningsdräkt. Jag skojar.
Det var ett bord och en person sa: "Rädda noshörningen.
Rädda noshörningen. Rädda noshörningen." Och vi liksom...
Sen sa pappa: "Där är din mamma."
Jag sa: "Va?" Och så hörde man från noshörningen: "Hej, pojkar!"
Det var noshörningen.
Ashley, din mamma är din manager.
-Ja. Hon är manager för... -Sätter som alla bara: "Herregud!"
-Mammor är grymma. -Hon är manager för hela Diversity.
-Hela grejen? -Hela grejen. Ja, hon är läskig.
Åker hon på turné med dig?
Hon åker på turné. Hon är på alla föreställningar.
Hon är också min första danslärare. Vi kan göra vad som helst.
Vi uppträdde på drottningens platinumjubileum.
Hon klappade en på axeln och sa: "Bra jobbat."
-Jag litar på henne mer än nån annan. -Okej.
Michelle, din mamma låter formidabel. Jag älskar den här historien.
Du tog examen från dansskolan-
-och åkte hem till Malaysia. Vad gjorde din mamma?
Jag kom hem över lovet och tänkte åka tillbaka till England.
Plötsligt började hon komma in på att jag borde uppträda mer-
-och göra det här, för nu var jag 21-
-och när man inte är 21 längre finns det saker man inte kan göra.
Jag tänkte: "Vad i hela friden pratar hon om?"
Plötsligt var det min bror.
Hon fick med min bror på det och han sa: "Ja, du borde testa!"
"Vad?", undrade jag. Hon hade anmält mig till Miss Malaysia.
Hon skrev på formuläret. Så tekniskt sett är jag inte legitim.
Man kan tycka att det är en hemsk sak att göra, men du vann!
Herregud! Jag gjorde det för att få tyst på henne!
Hon gav sig inte, så vi hade ett avtal.
"Om jag gör det här kommer du aldrig att göra nåt liknande igen."
Hur gammal var du när hon insisterade på att följa med på en dejt?
Mammor är beskyddande av rätt anledning.
Hon gick alltid med. Tills jag åkte till England för att studera.
Jag vet inte varför hon lät mig åka till England.
När vi gick på "dejt" satt jag här-
-och killen var här. Vi var 17 år.
En gång satt jag så här och plötsligt insåg jag-
-att det var två händer på mitt ben. Det var hans hand på mammas hand.
Jag vet! Han höll handen han trodde var min. Jag tittade...
"Ursäkta mig! Det är min mamma."
Hade inte du nåt liknande på en dejt?
Jo. Mamma var beskyddande, men det hon gjorde var...
Min första kyss fick jag på en biograf.
Jag fick inte gå på dejter-
-så min mamma sa att jag måste ta med mig min styvbror.
-Hur gammal var du? -Jag var kanske 12.
Gick du på dejt när du var 12?
Det var under en film.
Hon blev min flickvän i ungefär tre år.
-Men hon satt här, jag här... -Vid 12 års ålder?
...och så min styvbror här. Jag låtsades att han inte var där.
Sen gjorde jag mitt drag.
-Herregud! -Jack, tittar mamma på dina saker?
Tittar hon på "The Gold" på söndag och sms:ar feedback?
Ja. Hon kommer att berätta vad som kan göras bättre.
Ja. Ja.
Jacks nya drama "The Gold"-
-börjar på BBC One och iPlayer nästa söndag.
Man kan sträcktitta på alla avsnitt på iPlayer efter det.
Jack Lowden, allihop! Mycket bra.
Ashely Banjo stretchar och värmer upp inför Diversity-turnén.
Den heter "Supernova". Den går från oktober till april nästa år.
Biljetter finns att köpa nu. Det är mycket dans.
Det märks att hans mamma är manager! "Ut ur huset!
Fortsätt dansa!" "Supernova", har den ett tema? Vet du än?
Inte direkt. Ibland har man koncepten och temat direkt-
-och ibland är det lite lösare, och det här är lite lösare för mig.
Men det underliggande temat är att jag och Diversity vann för 14 år sen.
-Det känns som... -Det känns som i går.
Det känns som i går. Mina knän håller inte med, men...
...det känns verkligen som i går ibland.
Jag tänkte att vi går in i en ny era.
Vi har öppnat vår första studio och ska undervisa mer.
Jag och min bror har barn. Hälften av oss är pappor.
Vårt fokus har förändrats.
En supernova representerar en stor kosmisk händelse-
-där en stjärna exploderar, men även början på nåt nytt.
Nåt som kan vara ännu vackrare.
För mig känns turnén som en övergångsperiod för Diversity.
Jag vet inte vad den handlar om än-
-men jag tror att den blir speciell.
När du började var Perry liten.
Är några av Diversity-barnen gamla nog att vara med?
Vet du vad, de är inte långt ifrån. Vissa av dem älskar att dansa-
-och vissa av dem är bedrövliga, men de kommer till varje show.
De kommer till varje show, de är en stor del av familjen.
Och förr eller senare tror jag att vi kommer att börja-
-se våra egna barn följa i våra fotspår.
-Ja! Sen kan ni dra er tillbaka! -Inte om mamma får bestämma!
Vi har ett klipp med ett smakprov på Diversity i en "Supernova".
DIVERSITY
"SUPERNOVA"
Det gick bra!
Ashley, vi har sett dig i panelerna-
-när du gör annat arbete, vad vi kallar "sittande jobb".
Gillar ni de sittande jobben eller har ni en flyktplan?
Jag insåg nyligen att de senaste jobben är sittande.
-Jag har sett det. -Förutom den här turnén. Ja.
En turné som är 90 shower lång är genuint skrämmande.
Jag råder alla som köper biljetter att se de tidiga föreställningarna.
De senare är nog inte värda att se!
-Ja. -Ge oss ett smakprov av din dans.
-Ett smakprov? -Vet du vad?
Jag vill lära mig sidvindarrörelsen som du gjorde i klippet!
Kan du göra den? Kan du göra rörelsen?
Jag såg det. Fotarbetet. Du går i sidled, jag vill lära mig av dig.
Jösses. Du har rätt skor för det. Så jag kan prova.
-Nu kör vi. -Det var länge sen.
Det är svårt i stövlar, men du har rätt skor. Det är åt sidan.
Det är jobbigt för hälarna för man tappar balansen, men...
-Ja. -Vackert!
-Poesi i rörelse! -Så där ja.
Snyggt! Det kommer med i showen.
-Tack. -Snyggt jobbat!
-Det kommer med på turnén. -Se den rörelsen och fler...
...på Diversitys på turné "Supernova" som börjar i oktober.
Ashley Banjo, allihop! Och Austin Butler, tack så mycket.
Okej, dags för musik. Den här popstjärnan-
-är nominerad till bästa nykomling på Brit Awards nästa vecka-
-och ska i dag uppträda med singeln "Red Flags", Mimi Webb!
Härligt!
Mimi Webb!
Hur bra var inte det? Kom hit, Mimi.
Mimi Webb! Underbart. Se på dig, din glänsande sak.
Mimi, där är Ashley.
Austin och Michelle. Mimi Webb. Sätt dig.
Det var toppen. Tack så mycket.
-Tack. -Det var det verkligen.
-Är det här mitt glas med rött? -Det är till dig. Botten upp.
Hon bara hittade det där. Nej då, du har beställt det.
Det är från debutalbumet-
-som släpps den 3 mars. Albumet heter "Amelia". Amelia är?
-Mitt riktiga namn. -Okej.
Med debutalbum tänker man-
-att du måste ha jobbat på låtarna ett tag.
Men det finns en låt som du skrev när du var väldigt ung.
-Ja. -Hur ung?
Jag tror att jag började när jag var sex år.
-Jag och min pappa... -Bra reaktion, Michelle.
Det var en låt som jag sjöng för mina föräldrar.
Sen tänkte jag att jag ville skapa-
-och göra en låt av det. Jag glömde det aldrig.
-Du håller verkligen fast vid en låt. -Jag behöll den.
Vi måste nämna... Du ska på turné.
-Men är allt utsålt? -Ja, Storbritannien.
Man kan åka till Danmark eller Nederländerna.
Jag ska se till att några vänner kommer för att se showerna-
-så vi ska göra det bästa av det.
Debutalbum, utsåld turné, det går fantastiskt för dig.
Lycka till med Brit Awards, turnén och albumet.
Tack för det framträdandet. Mimi Webb!
Det var nästan allt, men först ska vi besöka den stora röda stolen.
-Vem där? Hej, vad heter du? -Lynn!
-Lynn! Härligt. Var kommer du ifrån? -Surrey!
Surrey! Vad gör du i Surrey, Lynn?
Jag gör administration för ett mäklarföretag.
Administration för ett mäklarföretag. Okej. Underbart. Berätta på, Lynn.
Jag är ett stort fan av Prince. 2007 när han gjorde sina 21 kvällar-
-gick min man och jag några gånger.
En kväll fick vi platser på första parkett och jag tänkte-
-att jag skulle gå ut och köpa en svart tajt klänning.
Jag tog på mig den inför konserten, men det fick bli utan trosor.
Jag satte mig längst fram på konserten och vakterna kom-
-och frågade om jag ville gå upp på scenen-
-när han bjuder upp sina gäster-
-att dansa med honom, och självklart ville jag det.
-Så... -Lynn!
Jag går upp på scenen och svassar så gott jag kan.
Jag fortsatte i fem minuter till slutet av låten.
Sen gick jag av scenen och satte mig med min man.
Han såg konstig ut och jag sa: "Vadå? Det var fantastiskt!"
Han sa: "Borde jag vara stolt eller förödmjukad?"
"Vadå då? Jag har just dansat med Prince!"
Han sa: "Ja, men de senaste fem minuterna har din klänning spruckit-
-och du har dansat med honom med rumpan bar."
-Du kan gå. Du kan gå, Lynn. -Ja! Hon är rar.
Hon är rar. Vi är nog lättade att det var hennes rumpa.
-Ja. -Ja.
Jag vet, ni tänker: "De stora skärmarna på O2."
Lugna er! Det är allt vi har tid med.
Om du vill prova den röda stolen och berätta din historia-
-kan du kontakta oss via webbsidan på den här adressen.
Ett stort tack till alla mina gäster. Mimi Webb!
Ashley Banjo!
Jack Lowden!
Austin Butler! Och Michelle Yeoh!
Nästa vecka kommer sångaren Tom Grennan-
-dansaren Johannes Radebe-
-skådespelarna Julianne Moore och Salma Hayek Pinault-
-samt musikstjärnorna Shania Twain och Lizzo.
Vi ses då. God natt, allihop! Hej då!
Översättning: Petter Nerman Iyuno