Traducerea sammyharet & silviu iNT SUBS (c) www.subs.ro
Sincronizare: Valentin
LEFT BANK
"DEPOZITUL 51"
Pa, mamă.
Ne vedem mai târziu, pune-ți gluga, e frig afară.
Ultima tură, controlează-ți respirația.
- Relaxează-te, Marie. - Mă relaxez.
61 .05. Fantastic. Dacă reușești la fel de bine și sâmbătă, scoți 4.08 ușor.
Și ești pe drum spre Portugalia !
Campionatul European în primul tău an de majorat, nu e prea rău !
- Atât timp cât nimic nu merge rău sâmbătă. - Nu te mai îngrijora atât.
Hai aleargă puțin să te calmezi. Portugalia !
Scuză-mă. Frank mi-a ascuns hainele, mă întrebam dacă nu sunt aici.
Nu.
Pot să împrumut prosopul tău ? Ca să mă pot duce să-mi caut hainele.
Oh, bărci.
Îl spăl, și ți-l aduc sâmbătă, bine ?
- Am o întrecere sâmbătă. - Și apoi ?
- Mă recuperez. - Nu ești foarte sociabil, nu ?
Vreau să spun, mereu te văd aici singur.
Dap...
Da, bine, mulțumesc, pa.
Nu trebuie să mergi la tatăl tău în acest weekend.
E ocupat cu înregistrările.
- Pentru ce formație ? - Nu știu.
63, 64, 65, continuă, Marie. Haide.
Ai reușit, Marie. 4.08. Te-ai calificat pentru Portugalia, felicitări, la naiba !
- Ce s-a întâmplat ? - Aș fi putut câștiga.
Nu asta e important azi.
Oricum, Anja e pe 29. Și e de 3 ori campioană a Belgiei, la ce te așteptai ?
- În doi, trei ani... - Aș fi putut câștiga azi, am pornit prost.
Și ? Ai 22 de ani, Marie.
Nu poți câștiga mereu totul.
Te vei supra solicita până ajungi la 24.
Nu știu care e problema cu tine, Marie.
E aiurea dacă mereu ești nemulțumită de ceva.
Ar trebui să fiu o persoană mediocră care se mulțumește cu locul doi ?
Du-te-n..., Marie !
- Hei ! - Hei !
Genială competiție, și te-ai și calificat.
- Da. - Felicitări ! E bine, nu ?
- Cum ajungi acasă ? - Voiam să iau autobuzul.
Haide, te duc eu.
- Poți opri acolo. - Aici ?
Un minut.
Uite, mă poți suna oricând, de vrei să cumperi o mașină, sau ceva.
- Mulțumesc. - Numele meu e Bobby.
Al meu Marie.
- Mulțumesc pentru că ai venit să privești. - E OK.
Pa.
Ai încheieturi frumoase la picioare.
Puțin magneziu, fier, sângele tău nu e într-o stare prea bună.
- De ce, e vreun virus ? - Un virus, ceva cronic, FÂS.
Trebuie să îți mai facem teste, dar sistemul tău imunitar e slab.
Trebuie să te odihnești.
Nu poate, are Campionatul European în trei săptămâni.
Nu vrei să auzi asta, Marie, dar nu trebuie să uiți.
Nu ai voie să faci nimic o lună.
Rahat !
- Dacă mă simt bine după 2 săptămâni ? - Ești extenuată.
Ai avut 3 cicluri anul ăsta. Ultimul a fost acum 10 săptămâni.
Mulți atleți de top au această problemă.
Poate, dar dacă ea continuă așa, s-ar putea să nu mai aibă copii.
E doar vina ta.
- O împingi prea tare. - Primește antrenament profesional.
- E vina mea. - Nu e adevărat, ești un copil.
Lasă-mă să fac asta !
- Încă am voie să fac anumite lucruri ! - Pot singură.
Nu știu pe nimeni care să trăiască în Left Bank.
Bunica e menajeră acolo, așa că am un preț bun la chirie.
- Așa ? - Nu, așa.
Ce living imens !
Nu e mobilat complet, am venit doar de o lună.
Ei sunt părinții mei.
Tatăl meu a fost decan al ghildei arcașilor, acum eu sunt.
Cred că e mândru de tine.
Părinții mei au murit într-un accident când aveam 15 ani.
Îmi pare rău să aud asta.
E okay.
O să ne aduc ceva de băut.
Să mă anunți dacă vrei să te duc acasă.
Mă bucur că ești aici, Marie.
Și eu.
Poți sta aici o vreme, până te faci mai bine.
Nu știu.
- Ce faci ? - O să cumpăr niște benzi.
- Asta înseamnă că rămâi ? - Nu spăl vasele !
- Sigur că nu, ești în vacanță. - În Left Bank.
- Ne vedem într-un minut. - OK.
El e Bieke.
Bună, mamă, sunt eu. Știu că ar fi trebuit să sun, dar...
Am petrecut noaptea la un prieten, cred că rămân aici.
Dar ne vedem acuș. OK ? Pa.
Am primit o scrisoare de la Hella Govaerts, cutia 1 6.
Dar e trecut Robert D'Hondt pe cutie. Știi dacă, uh... ?
- Poate e pentru chiriașul de înainte. - Și a fost trimis la această adresă !
Hei !
Așteaptă !
La naiba !
- Ce faci ? Locuiești aici ? - Da.
Cu Bobby. Bobby D'Hondt.
Apartament 1 2.
E bine, e bine, cu Bobby !
Mă așteptam că Bobby să aleagă pe altcineva.
E bine că ești de-al nostru.
Sunt de toate felurile pe-aici.
Hei ! Tu !
- Mi-ai lăsat astea în poștă. - Mulțumesc.
- Hei. - Niște ciudați locuiesc aici !
Aici e Left Bank, dragă.
Am sunat să spun că sunt bolnavă, ieșim ?
Este adevărat că ai venit al cincilea la Campionatul Mondial de Juniori ?
Sperăm la bronz.
- Ai fost a cincea din lume. - Da.
- Dar nimeni nu știe asta. - Impresionant...
Desigur, și tu știi că sari peste anumite lucruri.
Știi că oamenii se distrează grozav pe undeva
dar nu ești printre ei niciodată.
Cred că toată generația noastră e așa.
Da...
Până voi avea voie să fac ceva, ceilalți nu vor mai vrea.
- E adevărat ! - Păcat !
- La naiba ! - Șapte, asta e, asta e limita !
Ce ? Ce fel de joc tâmpit e ăsta ?
Hei mamă.
- Așteaptă. - Am venit doar să iau niște lucruri.
- Marie. - Mă schimb, mama.
- Vă cunoașteți de mult timp ? - De ceva vreme.
- Ce faci, Bobby ? - Vând mașini.
- Marini ? - Da.
N-ai ghici niciodată că ai un magazin pentru vegetarieni.
De ce nu ?
Ei arată de obicei bej și gri.
- Arăți foarte bine. - Mulțumesc.
Abia ne cunoșteam.
- OK, ne vedem în curând. - N-ar trebui să întrebi dacă mă deranjează ?
Dacă stau aici o lună făcând nimic, ne va înnebuni pe amândouă, mama !
Haide.
Mă bucur că te-am cunoscut. Pa.
- Salut. - Bună, Bobby.
Bună, bunica.
- Am venit pentru cheia de rezervă pentru Marie. - Intră.
- Ia un loc. - Nu am timp, am venit doar pentru cheie.
- Bomboane ? - Doar cheia, bunico.
Ești atletă, nu ? Mi-a spus o groază despre tine.
Oh, da, trebuie să-l suni pe Krabbeke Slijk în legătură cu festinul ghildei.
OK, o voi face.
Spune că toate fetele sunt trenuri diesel în comparație cu tine.
Doar abur din urmă lor !
Spune, "E că trenurile din Japonia.
"Care alunecă pe la țară.
La 300 km/h, plutesc pe aer."
- Ai grijă, păsărico. - Marie e rănită, bunico.
- Încerc să îi iau gândul de-acolo. - Iartă-mă, Marie.
- E OK. - Nu ar fi trebuit să spun asta.
Dar te vei face bine, curând.
Trebuie să mă duc la muncă.
- Pa. - Pa.
Nu te deranjăm, nu ? Te rog să-mi spui dacă o facem.
- Nu, nu. - Suntem vecinii tăi.
Am făcut prea mult suc de fructe și ar fi păcat să-l aruncăm.
E foarte frumos din partea ta.
- Nu intri ? - Doar o clipă, atunci.
Lasă aia, Katrien. Stai jos.
N-ai o adresă a lui Hella care trăia aici ? A venit o scrisoare pentru ea.
- Nu știi ? - Ce ?
- Hella a dispărut. - Cum adică a dispărut ?
Într-o zi, a dispărut pur și simplu.
A venit și poliția, ne-au întrebat o groază de întrebări, dar...
Nu o cunoșteam atât de bine.
Cineva care se mută în apartamentul unei persoane dispărute pare ciudat.
Nu știi niciodată când se va întoarce.
- Nu să mai auzit nimic de ea ? - Nu.
Așteaptă un minut, stai aici.
Așa.
Ăsta e numărul prietenului ei. Dirk.
A spus să-l anunțăm dacă primim ceva pentru ea.
Sincer, nu-mi place să dau telefoane, și acest Dirk...
E ceva în legătură cu el.
Ce-i în cutie ?
Nu știu, am venit să văd după ce am auzit că locul a fost reînchiriat,
și am găsit-o.
Sub chiuvetă.
Păi, ar trebui să plecăm.
- Spune-i pa lui Marie. - Pa.
- OK. Pa, Katrien.
- Hei, bebelușule ! - Nu fă asta, Bobby !
Am adus stridii pentru după-amiaza asta.
Nu pare că te bucuri să mă vezi.
Știi că chiriașul precedent a dispărut ?
- Ce-ai pățit ? - Știai ?
- Da, de aceea era și locul disponibil. - Și nu ai spus nimic ?
Ce contează dacă e lovită de o mașină, sau înecată ?
- Am găsit un loc frumos și ieftin. - Nu-ți înțeleg atitudinea.
Ce e toată asta ?
E prima oară când am cumpărat cuiva flori.
Frumos, nu ?
E o trupă frumoasă ce cânta în seara asta dacă vrei să mergi.
Tatăl meu e basist.
- Serios ? - Dap.
Uite.
Face mai mult munca de studio acum, dar în 78 a cântat cu Johnny Halliday.
Serios ?!
- Ăla ești tu ? - Da.
Părinții mei sunt divorțați.
Mama spune că bărbații nu se pot descurca cu femei puternice.
Să fiu sincer, cred că bărbații nu se pot descurca cu mama.
Ți-e dor tare de părinți ?
Da, dar cred că s-au întors și au o viață mai bună acum.
- Chiar crezi asta ? - Absolut.
- S-au mai întors oamenii ăia ? - Da, șansa de a se descurcă mai bine, uite.
Uite.
E un dragon ce-și mușcă coada.
Orice început are și un sfârșit.
- El e Dirk ? - Da.
Stau în apartamentul unde stătea Hella Govaerts.
- A venit o scrisoare pentru ea. - Spune de la cine e ?
Da, arhivele Antwerp Gazette.
Să o deschid ?
- Da, bine. - OK.
E o fotocopie, cu ceva de lipit înăuntru.
"Am găsit asta în legătură cu clădirea ta, poate te interesează."
"Constructorul aproape se îneacă în noroi negru"
Alo ?
- Alo ? - E și o cutie aici că e a ei.
- Poate ai putea veni și să le ridici. - Nu, aș prefera să nu...
- Prefer să nu, aruncă-le. - OK.
Aș vrea să nu mă mai suni. OK ?
"Depozitul 51"
- Bună ziua ? - Hei, Bobby.
Bună dragă, sunt cu un client momentan, scuze.
E ok, te sun mai târziu.
62. Poți mai repede de atât, Roel.
Hei.
- Vreo veste ? - Nu, nu au găsit nimic.
Aparent e mereu greu cu lucrurile de genul ăsta.
Spun că vor continua să se uite.
- Și cum te simți ? - Să nu faci nimic e greu.
- Când pleci către Portugalia ? - În două săptămâni.
- E bun ? - Da, normal, are un contract.
Se mai prostește, da scoatem noi asta din el.
Trebuie să plec, dacă ai nevoie de ceva... OK ?
Poți dormi ?
Nu obosesc destul ziua.
O să încep să alerg din nou mâine, câte puțin.
- A spus doctorul că e OK ? - Un pic nu strică.
- Nu stau mult. - OK.
- E cartilajul. - E de rău ?
Ar putea fi rău, măcar nu e nimic sfâșiat sau rupt.
Dar îi va lua două luni de exerciții să-i fie genunchiul flexibil din nou.
- Două luni ? - Cartilagiul e ca direcția la o roată.
Dacă e rupt, nu mai merge.
Va fi greu, Marie.
Voi face un raport pentru medicul generalist.
Și-ți voi recomanda niște exerciții de recuperare pentru înot.
- Știai că nu ai voie să alergi ! - Să nu fac nimic înseamnă să nu pot dormi.
Ar fi trebuit să-mi spui ! Pur și simplu nu e bine !
- Uită-te la genunchi ! - Calmează-te, prietene !
Plec în Portugalia. Când mă întorc, vom avea o discuție serioasă.
- Stai jos. Sosul e aproape gata. - Ce cauți aici ?
M-am gândit, I-ar prinde bine puțin ajutor.
A trebuit să aflu de la fizioterapeut că ți-ai rănit genunchiul.
De la fizioterapeut !
Dar Bobby ? Va fi plecat mult timp ?
- Nu pot menține mâncarea caldă. - E la asociație. Mănâncă acolo.
- Ar fi trebuit să spui. - Ar fi trebuit să mă întrebi înainte de a veni.
- Atunci e o farfurie în plus. - Lasă-le acolo, mama.
- Te-ai mai îngrășat. - Nu ai făcut nimic de săptămâni.
Ai putea veni să te recuperezi acasă. Am de lucru, dar...
La fel că Bobby. Dar pot trece din când în când.
Azi e prima dată când nu e aici.
Se poartă atât de drăguț cu mine. Sunt fericită aici.
- Și tatăl tău s-ar putea purta așa. - Ce ai împotriva lui Bobby ?
Nu zic nimic.
Alo ? Da, da, etajul 16.
- Cine a fost ? - Un tip pe nume Dirk.
Ce pui la cale, Marie ?
Mama...
Dirk e prietenul fetei care a stat aici și apoi a dispărut.
- Mama ! - Bună !
- Marie. - Eu sunt.
Îmi pare rău pentru telefon. Mi-a fost puțin cam greu...
Dar mă întrebam dacă totuși mi-ai putea da cutia.
Mă voi întoarce mai târziu. Nu știam că ai un musafir.
Nu, intră. E mai mult decât suficient.
- Când a dispărut prietena ta ? - Mama !
- Acum 8 luni. - Oh, i-a loc.
Poliția a spus că sunt șanse de 70% timp de o săptămână și...
Că, după aceea, șansele sunt...
Ei bine...
Nesiguranța trebuie să fie înspăimântătoare.
Uite. Cunnus Diaboli. Așa a numit biserica groapa.
Diabolic Vagina.
Credeau că acea groapă duce direct la Iad.
În unele locuri era cunoscută ca Groapa Femeilor Albe.
Hella a studiat mult sexualitatea femeii în Evul Mediu.
În Evul Mediu, Left Bank era adăpostul exclușilor din oraș.
Vrăjitoare, benzi de tâlhari, și cei bolnavi de ciumă.
Oamenii buni era înspăimântați de Left Bank. Nu îndrăzneau să se apropie de groapă.
Acum înțeleg de ce întotdeauna am simțit o energie negativă aici.
- Mamă, te rog ! - Așa e.
Cred că și tu o simți, Marie.
Vecinul care mi-a deschis mi-a spus
că mulți oameni de aici suferă de dureri de cap și grețuri.
- Și stări de vomă. Tipic. - Mama crede în astfel de lucruri.
Aceste lucruri există, Marie. Crezi sau nu în ele.
- Îmi cer scuze pentru mama. - Faci ce vrei, Marie.
Dar cred că nu trebuie să mai rămâi aici.
Cine nu ar mai trebui să rămână aici ?
Petrecere !
- Bună. - Bună.
Bună, străinule din casa mea.
- Încântat de cunoștință. - Sunt Dirk. Bună.
- Prietena mea a stat aici. - Ce mașină conduci ? Ai nevoie de una nouă ?
Nu am mașină. Întotdeauna merg cu tramvaiul, autobuzul, etc.
Pentru mediul înconjurător.
Răspuns greșit. E timpul ca candidatul nostru prietenos să-și ia rămas bun.
- Bobby vinde mașini. - Oricum aveam de gând să plec.
Mersi.
- Mersi pentru masă. - Mă bucur că măcar cuiva i-a plăcut.
Cum e genunchiul ?
Nu pleci încă, nu ? Haide, ia un cognac.
- Nu, trebuie să mă trezesc devreme mâine. - Haide.
Văd că fata mea e pe mâini foarte bune.
- Un sărut pentru mama. - Ai grijă, copila mea.
Un sărut pentru mine.
- Mama ta nu mă place, așa e ? - Ba da.
E doar puțin prea protectivă.
Asta poate sună ciudat...
dar ai auzit vreodată de o gaură neagră în pivniță ?
Da.
- Da ? - Da.
Într-o zi, doi oameni de la consiliu au venit și au golit-o.
Cum ?
Păi, au venit și au încărcat ce au găsit acolo în camionul lor.
Apoi s-au lovit de ceva.
Și unul a spus către celălalt, Jef, unde a dispărut gaura ?
Și Jef a spus, Nu știu. Dă înapoi puțin.
Și... camionul nu a mai fost văzut.
- Idioții ! - Hei...
Samhain, ultimul festival al recoltei
Ziua tuturor sfinților - Samhain, festivalul morților și a demonilor
- Marie. - Am găsit niște chestii în bibliotecă.
Intră, Marie.
Samhain. 1 noiembrie. Ziua tuturor sfinților. E peste două săptămâni.
- Aș putea folosi baia ? - Da, bineînțeles. E chiar acolo.
- Ai cumva un ac și o ață ? - Ai putea împrumută ceva de la Hella.
Cred că aveți același număr.
Toate sunt curate. Le-am spălat săptămâna trecută.
Voi merge, mă așez și voi citi acele cărți.
Cu siguranță că ei văd noaptea sărbătorii Samhain ca pe o fisură în timp.
Și acea fisură a deschis porțile lumii spirituale.
De obicei, acele porți sunt o peștera sau o gaură.
A purtat această fustă prima dată când am văzut-o.
S-a uitat la mine, eu m-am uitat la ea.
- O dau jos. - Nu, e în ordine.
Cineva de la arhivele orașului poate știi dacă gaura și sărbătoarea
au vreo legătură una cu cealaltă.
- A fost... - Voi încerca să aranjez să mergi să-l vezi.
A fost încă o carte pe listă. Nu eram sigură dacă să o aduc sau nu.
- Nu eram sigur dacă știai. - La naiba.
Sarcina pentru necunoscători
- Ai făcut ceva anume ? - Nu.
Exercițiile fizioterapeutului.
Te doare ?
Cum te simți ? În afară de asta.
Nu mi-a venit ciclul de două luni și mă tot îmbolnăvesc.
O să-ți iau sânge.
Numai puțin.
Pune degetul aici. Atât.
Bine.
Îl voi trimite la laborator.
Să sperăm că vom primi rezultate mai clare, de această dată.
Nu ai voie să faci efort, Marie.
- Crezi că aș putea fi însărcinată ? - Însărcinată ?
- Ai făcut sex neprotejat ? - Nu, iau pastile.
Cred că ai luat vreun virus, dar mă îndoiesc că ești însărcinată.
Bine.
Bună, Marie. Stai, stai, stai.
- Acesta e Vlad. Un tip minunat. - Ne-am mai întâlnit.
Ea e prietena mea. Are mare grijă de mine.
Vlad e într-adevăr minunat.
Vom aduce mașini folosite din Rusia.
Are cunoștințe.
- Vom face mulți bani. - Nu poți avea încredere într-un astfel de tip.
Ba da, poți. Am un sentiment bun în ceea ce-l privește.
E deștept, a studiat matematica.
Îmi cer scuze pentru adineauri. Am fost puțin mirat.
Chiar nu mă simt foarte bine, Bobby.
Ceva... rău se întâmplă cu mine.
Va fi bine.
Aș fi foarte nefericită dacă nu aș mai putea alerga.
Nu te supăra pe mine, dar nici când alergi nu arăți prea fericită.
Sincer.
Câteodată sunt atât de multe.
Uneori îmi doresc să o pot lua de la capăt.
Să iau totul de la început.
Lucrurile se vor rezolva.
Haide aici.
Bună, Katrien.
- Cine ți-a dat asta ? - Mama ta. I-a dat și mamei una.
- Nu mai veni atât de des, mama ! - Energia e atât de puternică aici.
Nu am mai simțit asta niciodată.
Cum arată o
Sunt avalanșe mici, provocate de o fâșie subterană sau ceva de genul.
- M-am săturat de astea. - Să trăiești deasupra cuiva e nebunie !
- Grețurile și nervii sunt cauzate de asta ? - Nu o asculta pe mama, Veerle.
Veerle a adus vorba.
Ar trebui să vii acasă în loc să mă critici !
- Nu mai veni aici, mama. - Ce se întâmplă aici, Marie ?
E groaznic ! Simt că se vor întâmpla lucruri groaznice.
La fiecare șapte ani. Și se vor întâmpla din nou, în curând !
Satisfăcută, mama ? Că ești din nou în centrul atenției ?
Nu mă mai las păcălită. M-am săturat, mama ! M-am săturat !
Sprijină-te pe mine. Te ajut să urci înapoi.
Vlad dă o petrecere în seara asta. Dacă ai chef...
Ne putem distra împreună acolo.
Toată lumea e singură, Marie.
Left Bank are una dintre cele mai vechi asociații de arcași din țară.
Asociația Dragonului.
Întotdeauna au avut o reputație proastă.
Sărbătoarea asociației datează dinainte de Hristos și e pe 1 noiembrie.
Se ține de pe vremea unui vechi ritual celtic celebrând Samhain-ul.
Sărbătoarea se ține o dată la 7 ani.
Fata a fost sacrificată pentru dragonul care trăia în gaura din pământ.
Totul avea conotații sexuale.
Un ritual de fertilitate mai aparte pentru a asigura rodirea solului primăvara.
Omorând pentru că viața să continue.
- Bună, Bobby. - Unde ești ? Eu am ajuns mai repede acasă.
- Sunt încă la arhive cu Dirk. - Ai fost cu el în fiecare zi săptămâna trecută.
- Nu în fiecare zi. - Petrecerea lui Vlad va începe în curând.
Du-te tu și ne vedem acolo. Bine ?
- În regulă. Pa. - Bine.
- Bobby mai e un membru al asociației ? - Da, e vicarul.
Sărbătoarea e peste opt zile.
Nu începi să-ți pui întrebări, când auzi poveștile astea ?
E folclor pur, Dirk !
Nu-i așa ?
Știu că ce voi spune va fi prostesc Marie, dar...
Cred că va fi mai bine dacă ai merge acasă până ce Samhain se termină.
- Nu mă duc înapoi la mama. - Ce zici de locuința mea ?
Am o cameră liberă.
Sincer, am un sentiment rău în legătură cu asta.
- Chiar îți faci griji pentru mine ? - E normal.
Îmi pare rău.
Mersi că m-ai adus acasă.
- Bună, Marie. Mă bucur că ai putut veni. - Unde e Bobby ?
- Bobby s-a dus să cumpere niște băutură. - Să-i spui că am trecut pe aici, bine ?
Nu, nu, nu, nu pleca. Ia un cocktail.
E tare petrecerea, nu ?
- Îmi spun Krabbeke Slijk. - Mergeți la dracu !
Nu știu de ce rămân aici.
Chiar ești vărul lui Vlad ?
Ar trebui să scapi de părul ăla. Nu e sexy.
Îmi pare rău, scuze.
Ocupat.
Rezistă !
Și acum tragi. Trage, trage ! Feriți-vă !
Da, asta e.
Poftim. Și acum...
Ai văzut aia ? Frumoasă lovitură.
- Aici e. Am început să-mi fac griji. - Da, văd.
Nu-mi place că-ți petreci timpul cu Dirk ăla.
Prietena lui a dispărut și el e vinovat.
- Mă ajută la cercetare. - Cercetarea !
O gaură întunecată care se afla în pivniță ! Ești obsedat !
O gaură neagră ? Mi-a place să o văd și pe asta.
Nu poți. Pivnița a fost sigilată. Pe cuvânt.
Aici ?
Simte forța gravitațională !
Simte-o !
- Ești bolnav, Vlad. - Dunja.
- Dă-mi papucul înapoi. - Ia-l.
Dă-i pace !
Plec de aici.
- Bună ziua ? - Suntem de la poliția din Antwerp.
O căutam pe Marie Wuyts. E acolo cu tine ?
Da. V-o dau. Poliția.
- Bună ziua ? - Marie ?
Am găsit o femeie la marginea pădurii.
Credem că poate fi mama ta.
Știu că nu-ți face bine la sănătate.
Îmi pare atât de rău pentru tine, Marie.
Adică... ultima dată când ai văzut-o, v-ați certat.
Îți vei aduce aminte de asta de fiecare dată când te vei gândi la ea.
- Las-o, Dirk. - Lasă-mă în pace.
Bobby !
- Îmi pare rău, îmi pare rău. - Haide ! Relaxează-te. Relaxează-te !
- Lasă-mă să văd, Dirk. Relaxează-te ! - Haide aici.
- Ar trebui să-ți fie rușine ! - Comportamentul tău e dezgustător, Bobby !
- E în ordine, e în ordine ! - Haide.
- Mersi, tata. - Pot să mai rămân, dacă vrei.
Nu, e în regulă. Sunt bine.
Orice se întâmplă, mă suni, bine ?
O dată la 7 ani. Foarte vag dar mă sperie. Cu dragoste, Dirk.
O tânără de 20 de ani se îneacă în lacul Samhain în 1986
Pe cine altcineva a văzut Sara ?
... Left Bank.
- Doar citesc articolele, Dirk. - Sunt la clubul asociației.
Trebuie să vii. Acum. Trebuie să vezi asta cu ochii tăi.
- Trebuie să vezi asta. Grăbește-te. - Trebuie să închid.
Marie !
Marie, trebuie să vorbesc cu tine.
Dirk van Biesbeck. Vă rog lăsați mesajul.
Al 65-lea campionat al arcașilor din Antwerp
Robert DHondt câștigătorul competiției din 1938
Fata moare. Liderii Asociației condamnați.
La naiba !
Unul dintre lideri dispare din închisoare
Te știu.
Ai fost la petrecerea lui Vlad.
- Bobby te caută. - Mersi. O să-l sun.
Nu o să-i facă plăcere că te-ai uitat prin acele dosare.
Ce ? Doar nu ai de gând să-i spui ?
Oprește-o !
La naiba cu tine !
La naiba !
Mai avem o oară și jumătate. Vrei să bei ceva ?
Ești nebun !
Trebuie să ai încredere în mine, Marie.
Ai spus că vrei să începi totul din nou. De la început.
Așa e ?
Te voi face fericită. Voi rezolva problema.
- Dezleagă-mă. - Nu pot.
- Bobby... - Bună, Vlad, cum merg lucrurile ?
A fugit.
Trebuie să fi strict cu femeile, dar...
nu ai prea exagerat ?
La naiba !
- Bună ziua ? - Bună ziua, poliția din Antwerp.
- Putem intra ? - Etajul 16.
Trebuie să mă ajuți, Vlad. Lasă-o jos. Haide.
- Vreți o bere, băieți ? - Nu, mulțumim.
- Îl cunoști pe Dirk van Biesbeck ? - Nu.
Oh, acel Dirk. E prieten bun cu iubita mea.
- Marie Wuyts ? - Da.
Vecinii ei ne-au spus că acum stă aici.
- Am putea vorbi cu ea ? - E... e la tatăl ei.
Cineva a găsit haina lui Dirk în pădure.
Portofelul și telefonul mobil erau în ea.
Ce noroc.
- Haina era plină de sânge. - La naiba !
Ultimele două apeluri pierdute ale lui Dirk, erau de la Marie.
Știți de ce vroia să vorbească cu el ?
Poate ca să-i înapoieze pulovărul. L-a lăsat aici.
E un tip de treabă. Nu-l cunosc atât de bine, dar e un băiat bun.
Marie i-a lăsat un mesaj pe telefon.
Îmi e frică.
Sper că încă ești la club. Mi-e tare frică.
- Ai vreo idee despre ce înseamnă asta ? - Nu, nu.
- Poți să-mi arăți buletinul ? - Bineînțeles.
- Încet. - E doar un portofel, domnule polițist.
Iată-l.
Poți să-mi arăți buletinul, te rog ?
- Nu am buletin. - Alte documente ? Carnet de șofer ?
Nu cred în hârtii.
Sunt un anarhist.
- Bine, trebuie să plec. - Ne mai vedem, Tom.
Relaxați-vă băieți !
- Ce se întâmplă, domnule polițist ? - Ar trebui să intrați înapoi doamnă.
- Ce ai pus la cale, Bobby ? - Voi fi bine, bunico.
O ține pe Marie legată în dormitor.
Cer ajutor prin stație.
Bobby ?
Te rog, Bobby.
Te iubește, Marie.
Acesta e sacrificiul dragostei.
Iată altarul începutului și sfârșitului.
La început.
Ce copil frumos ! E fata.
Haide. Acolo. Poftim.
Cum îi vei pune numele, Hella ?
- Marie. - Ce nume frumos.
Cred că vei fi foarte fericită.