И Г Р А Н А Т Р О Н О В Е 05х04 - "Синовете на харпията"
Превод и субтитри: parler, Geronimo88 & E-Tle™
<<< УНАКС ТИЙМ < 2015 > UNACS TEAM >>>
Това Естермонт ли е? - Тарт, сир Джайм.
Сапфиреният остров.
Защо сме на търговски кораб, а не с кораб на Ланистър?
Този кораб плава до Староград. Ще слезем близо до Слънчево копие.
Ще гребем до бреговете на Дорн през нощта.
Бил ли си в Дорн? Аз съм бил.
Дорн са луди. Искат само да се бият и чукат.
Да чукат и да се бият. - Трябва да си щастлив да се върнеш.
Няма нищо като хубавия бой, настройващ те за чукане.
И чукане с жена от Дорн, което да ти изчисти ума за следващия бой.
Ето как двете работят заедно. И ние ще се бием доста, сигурен съм.
Но не си представям да останем за другото.
Не и след като отвлечем принцесата им. - Няма да го правим.
Ще спасим племенницата ми, ще я върнем на семейството й.
Твоя племенница?
Правя такива неща от доста време. Добър съм в това.
Затова си тук. - Знам. А ти защо си тук?
Защо не изпрати 40 като мен или армия? За разлика от повечето имаш такава.
Защото не искам да започвам война.
Това все още не обяснява защо си тук.
Трябва да съм аз.
Ако срещна заедно малко пиянде с еднорък мъж,
които са едни от най-познатите лица във Вестерос...
Трябва да съм аз.
Ти освободи брат си, нали?
Обзалагам се, че на сестра ти не е допаднало.
Варис го освободи.
Ако някога видиш малкия негодник, му предай поздрави от мен.
Той уби баща ми.
Ако го видя, ще го разцепя на две.
И тогава ще му предам поздравите ти.
Желязната банка изисква една десета от дълга на Короната.
Предвид скъпото възстановяване... - Колко може да си позволи Короната?
С идващата зима, половината от исканото.
По-малко. - Ти си ковчежникът.
Как ще ги платим? - Тирел може да се погрижи за златото.
Короната ще ни се изплати с времето или ще трябва да говоря с дъщеря си.
Вече ни даде твърде много.
Трябва да уредим по-добри условия с Желязната банка.
Абсолютно. - Лично.
Аз? - Трябва да изпратим пратеник.
Някой важен, за да покаже уважението ни на банкерите.
Като ковчежник, няма по-квалифициран.
За мен ще е чест, Ваша Светлост. - Кралят е загрижен
за безопасното пътуване на тъста си.
Нареди сир Мерин лично да води ескорта ви.
Доблестен кралски страж? - Лек път, лорд Тирел.
Разбира се, ще предам поздрави на Титана на Браавос.
Малкият Съвет става по-малък и по-малък.
Не е достатъчно малък.
Да ви предложа вино, Ваше Светейшество?
Не.
Старият Велик септон би молил за това. - Умовете ни са храмове на Седемте
и трябва да се пазят чисти, но истината е,
че не харесвам вкуса.
Как мога да услужа?
Навсякъде из Вестерос чуваме за горящи септи.
Безмълвни изнасилени сестри. Органи на святи мъже по улиците.
Войните учат хората да се подчиняват на меча, не на Боговете.
Може би Боговете се нуждаят от меч.
Преди Таргериен, Войнстващата вяра раздаваше правосъдието на Седемте.
Войнстващата вяра беше обезоръжена преди повече от два века.
Ако обясня светата цел на сина ми,
не се съмнявам, че ще подпише указ за въоръжаване на вярващите.
Армия, защитаваща телата и душите на обикновените хора.
Армия в услуга на самите Богове. И на теб, разбира се.
Като избран представител на Седемте. - Не съм очаквал или желал тази чест.
Затова беше избран.
И двамата знаем как е устроен светът.
Често нечестивите и най-богатите са в обсега на правосъдието.
Кралят невинаги може да накаже тези, които го заслужават.
Всички грешници са равни пред Боговете.
А ако ти кажа, че има голям грешник сред нас?
Защитен от злато и привилегия.
Нека Бог го съди справедливо.
Помогнете ми!
Този дом принадлежи на лорд Петир Бейлиш.
Духач!
Педал! Варварска кир.
Има специално място в Седемте ада за такива като теб.
Моля ви, ще платя!
Ще платя на всички ви. - Да, ще платиш.
Арестувайте го.
Сир Лорас, нарушили сте законите на боговете и хората.
За кого се мислиш? - Правосъдието.
Защо брат ми е задържан? - Не знам.
Не съм го заповядвал. - Добре знаем кой стои зад това.
Каза ми, че тя се връща в Скалата на Кастърли.
Казваш, че майка ми стои зад това? - Ревнува, че вече не си неин.
Арестът на брат ми е отмъщението й. - Не се ли разбирате с майка ми?
Мой сладки кралю.
Изобщо чувстваш ли нещо към мен?
Разбира се. Ти си моята кралица.
Не мога да понеса мисълта, че брат ми е заключен в някаква мръсна килия.
Ще го освободя заради теб. - Обещаваш ли?
Освободете сир Лорас незабавно.
Аз ли съм го арестувала?
Не, но ти въоръжи Войнстващата вяра.
Даде на Върховния врабец армия. - Да, така е.
Жена ти е в пълното си право да ме критикува.
Не можем да позволим фанатици да арестуват брата на кралицата.
Тогава мога ли да кажа на Марджери, че ще го освободиш?
Казах ти, че не е задържан по моя заповед.
Ти си кралят. Ако говориш с Върховния врабец, ще го освободи.
Стой!
Негово Светейшество се моли. Няма да бъде обезпокояван.
Дайте заповедта и ще разпорим този бунтовник.
Имаш предвид да ги убиете? Тук в септата?
Ще ги изпратите да се срещнат с Боговете, които обичат.
Копеле!
Извращение си!
Роден си в грях.
Мръсно копеле.
Ще намерим друг начин.
Изрод.
Кралице моя?
Няма начин да се освободи сир Лорас без насилие.
Ти си кралят на Андалите,
господар на Седемте кралства и защитник на страната,
а оставяш банда фанатици да затворят брат ми законно.
Ще говоря с Върховния врабец. - Така ли? Кога?
Не знам. - Не знаеш?
Точно сега се молеше.
Трябва да съобщя на баба ми. - Ще се върнеш ли после?
Имам нужда да съм със семейството си, Ваша Светлост.
Разбира се.
Имаш високо мнение за момчето. - Добре.
Лорд-командир на Нощен страж. - Копеле от някаква курва.
Може би, но това не беше начинът на Нед Старк.
Трябваше да те даря със син.
Вината не е твоя. - Чия тогава?
Дадох ти само слабост.
И уродливост.
Тези белези не значат нищо за Господаря на Светлината.
Баща й е избран за крал от Господаря и кръвта му тече във вените й.
Скоро ще отидеш в Зимен хребет. - Трябва да изпреварим зимата.
Някога реши да повярваш на Сир Давос и ме остави на заден план.
Дано не направиш пак тази грешка. - Няма.
Нуждая се от теб. - Имаш нужда само от вяра, кралю мой.
А ти, милейди, от какво се нуждаеш?
Да служа на Господаря си.
Лорд Ашфорд.
Лени Колфилд.
Лорд Смолууд. - Никога не съм чувал за тези хора.
Нито пък те за теб, но ни трябват хора, а те имат.
Колко хора може да ни изпрати този лорд?
Повече от лорд Уебли.
Не той. - Тогава кой? Трябват ни хора.
И провизии, а Рууз Болтън е Пазител... - Той уби брат ми.
Заклехме се да сме стражи на Вала. Не можем да опазим Вала с 50 мъже.
И не можем да получим повече без помощ от Пазителя на Севера.
Извинете, милейди.
Лорд-командире. - Как мога да ви помогна?
Ела с нас, когато потеглим на юг. Никой не познава замъка както ти.
Скритите му тунели, слабостите му, хората му.
Някога Зимен хребет беше домът ти.
Не искаш ли да изгониш плъховете оттам?
Сега домът ми е Черен Замък.
Нощен страж няма да участва във войните на Седемте кралства.
Има само една война. Живот срещу смърт.
Ела. Нека ти покажа за какво ще се биеш.
Ще ми покажете някакво видение в огъня.
Простете ми, милейди, но не вярвам във видения.
Няма видения. Няма магия. Само живот.
Усещаш ли ударите на сърцето ми?
Тази сила в теб, съпротивляваш й се и това е грешката ти. Използвай я.
Господарят на Светлината ни е създал мъже и жени.
Две части от по-голяма цялост.
Не се съюзяваш с тази сила.
Сила да създава живот, светлина и сенки.
Не мисля, че това би се харесало много на Станис.
Тогава не трябва да му казваме.
Не мога. - Защо?
Дадох клетва.
Обичах друга. - Мъртвите не се нуждаят от любими.
Само живите.
Знам, но още я обичам.
Нищо не знаеш, Джон Сноу.
Самотна ли си? - Просто отегчена.
Баща ми ми казваше, че скуката показва липса на вътрешни ресурси.
И ти ли беше много отегчен?
Черен замък не е място за дете.
Харесва ми. Мислех, че ще бъда оставена вкъщи.
Знам, че майка ми не искаше да ме води.
Защо го казваш?
Каза ми: "Не искам да те водя."
Не е трябвало да го казва.
Срамуваш ли се от мен, татко?
Когато беше бебе, скитник от Дорн пристигна в Драконов камък.
Стоките му бяха боклуци, с изключение на една дървена кукла.
Дори й уши рокля с цветовете на дома ни.
Без съмнение е чул за раждането ти и е решил, че ще взема какво да е.
Все още помня как се усмихна, когато сложих тази кукла в люлката.
Ти я притисна до бузата си.
Когато изгорихме куклата, беше твърде късно.
Казаха ми, че ще умреш или по-лошо.
Сивата люспа се забави.
Остави те да пораснеш, да опознаеш света, преди да ти го отнеме.
Съветваха да те изправя при руините на Валирия,
да живееш с Каменните хора, преди болестта да се разпространи.
Казах им да вървят в ада.
Повиках всеки майстер от тази страна на света.
Всеки лечител и аптекар.
Спряха болестта и те спасиха.
Защото мястото ти не е при проклетите Каменни хора.
Ти си принцеса Ширийн от дома Баратеон.
И си моя дъщеря.
Знаех, че мога да ви открия тук.
Леля ви Лиана.
Баща ми не говореше за нея.
Понякога го откривах тук да пали свещи.
Казват, че е била красива. - Веднъж я видях.
Бях малък и живеех при семейството на майка ви.
Лорд Уент бе направил велик турнир в Харънхъл.
Всички бяха там. Лудия крал, баща ви, Роберт Баратеон.
Лиана също, която вече бе обещана на Робърт.
Представете си какво беше за мен, момче от простолюдието и никакво име,
да гледам тези величествени мъже, нападайки се с копия.
Последните двама ездачи бяха Баристан Селми и Регар Таргариен.
Когато Регар спечели, всички викаха името на принца.
Момичетата се смяха, когато махна шлема от русите си коси.
Колко красив беше, докато не подмина жена си с коня, Елия Мартел,
И всички усмивки помръкнаха.
Не бях виждал толкова хора да мълчат.
Премина покрай жена си...
...и положи корона от зимни рози в скута на Лиана.
Сини като лед.
Колко десетки хиляди трябваше да умрат, понеже Регар избра Лиана?
Да, избра я, след това я отвлече и изнасили.
Ела. Да поговорим някъде, където мъртвите няма да слушат.
Облечен сте за езда? - Да.
Къде отивате? - Кралски чертог.
Кралски чертог? - Церсей ми прати писмо.
Не трябва да надуши някакъв проблем. - Не може да ме оставите тук.
Знам, че е трудно да живеете с хора, които презирате.
Но няма да е задълго. - Откъде знаете?
Станис Баратеон се е установил в Черен замък.
Ще препусне към Чертога, преди зимата да му попречи.
Но първо трябва да завземе Зимен хребет.
Няма как да знаете. - Напротив.
Като освободи земите от Болтън, ще привлече знаменосеца на баща ви.
Със Севера зад гърба си Станис най-накрая ще седне на Железния трон.
Ще надвие ли Болтън?
Има по-голямата армия. Той е най-добрият военен командир.
Най-добре е да заложите парите си на Станис.
Аз обичам да залагам.
Ако сте прав? - Станис ще превземе Зимен хребет,
ще ви спаси от най-презираното семейство на север.
Благодарен за подкрепата на баща ви, ще ви направи Пазителка на Севера.
Но аз...
Пазителка на Севера? - Вие сте последната оцеляла Старк.
Нуждае се от вас. - Ами ако грешите
и Станис не атакува Зимен хребет или Болтън го надвият?
Ще се омъжите за Рамзи и ще го направите свой.
Не знам как да го сторя. - Напротив. Вече е влюбен във вас.
Баща му ме плаши. - И така трябва. Той е опасен човек.
Но дори такива хора могат да бъдат надхитрени.
А вие сте се учили на това от най-добрите.
Ще се върна много скоро. Ще се справите и без мен.
Севера ще е ваш. Вярвате ли ми?
Когато се върнете, ще съм омъжена.
Закуска.
Щеше да е шибан начин да умреш. - Има доста такива начини.
Но песента за вас трябва да има добър край.
Не ми пука какво ще пеят, като умра. - Така ли?
Двама рицари, спасяващи принцеса. Звучи ми като добра песен.
Звучи като всички други.
Ами ти? Какъв шибан начин би избрал?
Да съм в моя замък, пиейки виното си, гледайки как синовете забогатяват.
Колко разочароващо. Мислех, че ще имаш по-вълнуващ план.
Имах вълнуващ живот. Искам смъртта ми да е скучна.
Ти как искаш да умреш? - В обятията на любимата жена.
Тя иска ли същото?
Да тръгваме.
Капитанът на кораба от Браавос ли бе? - От Пентос.
И отиваше към Староград? - Да.
Защо? Какво ще го спре да акостира на брега
и да каже, че Джайм Ланистър е в Дорн? - Торба със злато.
Не разбираш колко хора те мразят по тези земи.
Беше тежка торба със злато. - И се е клел във всичко да я вземе.
Но няма да си наоколо, ако наруши клетвата си.
Колко преброи? - Четирима.
Колко мислиш, че ще убиеш? - Един, ако е бавен.
Стойте!
Хванаха ни.
Добро утро, момци. Радвам се, че ви открихме.
Кои сте вие? - Аз съм Купър, той е Дарнел.
От Кралски чертог сте. - Акцентът ли ме издаде?
От Улицата на бълхите. - Защо сте тук?
Корабът ни се прекатури през нощта. Доплувахме до брега.
Бяхме на косъм. - Мислехме, че акулите ще ни изядат.
В Дорн няма акули.
Мога да се закълна, че бяха перки на акула.
Вероятно са били делфини.
Метнете мечовете на пясъка. - Момчета, няма нужда от това.
Посочете ни накъде да отидем, за да се приберем у дома.
Мечовете на пясъка! Веднага!
Този трябва да е достатъчно тромав.
Добро движение. - Чист късмет.
Учил те е добър ментор.
Винаги съм искал жребец от Дорн.
Би могъл да препуска ден и нощ без нужда от почивка.
Ще яздим до Водните градини, а вятърът ще бруси лицата ни.
Първо ще заровим телата. - Птиците също трябва да ядат.
Труповете повдигат въпроси, а въпросите мобилизират войски.
Не сме дошли да разпалим война. - Съзнаваш ли колко ще ги заравяме?
Не мога да копая добре с една ръка. Изобщо даже.
Нама...
Ним, Обара. - Ще има ли война?
Принц Доран ще скърби за баща ви, но нищо повече. Сами ще отмъстим.
Без Доран няма да имаме армия срещу Ланистърови.
Армия не ни е нужна да разпалим война. Кралица Церсей обича децата си,
а ние държим едно от тях. - Появи се проблем.
Капитанът, който ме откри, твърди, че разполага с информация.
Твърди, че е довел Джайм Ланистър в Дорн.
Дошъл е за Мирцела.
Стигне ли до нея преди нас, няма да може да си отмъстим.
Изберете пътя на мира на Доран
или моят начин на войната.
Винаги ще бъда с теб.
Ним?
Обара?
Като малка, Оберин дойде да ме отведе.
Не бях виждала този човек, но той нарече себе си мой баща.
Майка ми проплака. Каза, че съм била твърде млада.
Оберин заби копието си между краката ми и изрече:
"Момче или момиче, водим битките си. Боговете ни дават да избираме оръжие."
Баща ми посочи копието, а след това сълзите на майка ми.
Отдавна съм взела решението си.
Благодаря ти.
Кой си ти? - Твоят похитител.
Вино да имаш? - Не.
Без вино не мога да заспя. - Тогава стой буден.
Объркал си посоката, друже. Сестра ми се намира във Вестерос.
Вестерос е на запад, а ние се движим на изток.
Не те водя при сестра ти. - Спомена, че ме водиш при кралицата.
Да, кралица Денерис Таргариен.
Тя е кралицата, на която служа.
Що за пропиляване на усилия. Самият аз отивах при нея.
Каква работа би имал с кралицата? - Злато и слава? Също омраза.
Ако си срещал сестра ми, ще ме разбереш.
След като си изяснихме, че сме на една и съща страна...
Рицар от Вестерос дошъл да си търси късмета тук.
Драконови пагони? Печата на мечка.
Ти трябва да си Джора Мормон.
Чувствам се длъжен да попитам как точно служиш на кралицата си в бордей?
Дали случайно не бягаш? Но защо ще го правиш?
И защо би те отпратила? Един момент.
Шпионирал си я, нали така? Сега всичко ми става ясно.
На срещите на Малкия съвет все бях пиян, но сега ми става ясно.
Пращал си съобщения на Варис.
Разкрила те е, нали? Разкрила те е и те е прокудила.
Сега се надяваш да си възвърнеш доверието й чрез мен.
Доста рискован план... Отчаян дори.
Вярваш, че Денерис ще ме екзекутира, а теб помилва?
Обратното също е вероятно.
Всички изглеждат щастливи погледнати оттук. Защо се смееш?
Помня как брат ти ме караше да излизаме от Червената цитадела по улиците.
Защо? - Обичаше да бъде сред народа.
Да му пее. - Пял е на народа?
Да. Регар Таргариен избираше място на Куката или улицата на семената.
Също като останалите творци. - А ти какво правеше?
Пазех го да не бъде убит. Също така събирах монетите.
Интересно му беше колко ще припечели. - Бил е добър?
Много дори. Визерис не ти ли е казвал? - Казваше, че го бивало да убива.
Регар не обичаше да убива. Любимото му бяха песните.
А какво правеше със спечелените пари? - Веднъж ги дари на друг творец.
Друг път на сиропиталище в Квартала на бълхите.
Понякой път ги изпивахме в кръчмата.
Ваше Височество, Хиздар ви очаква в залата.
Колко още има с него? - Петдесет, сто...
Ще се присъедините ли, сир Барисан? - Сам мога да ви опазя от Хиздар.
И сама мога да се защитя от него.
Вървете, сир Барисан. Изпейте някоя песен и заради мен.
Ваше Височество.
Всички мъже трябва да умрат. Но не всички умират със слава.
Слава? - Защо иначе да се бият.
Защо предците ви са прекосили морето и са подчинили Седемте кралства?
За да останат имената им в историята. Тези, които победят в бойните ями,
не стават крале, но имената им продължават да живеят.
Същото ли им казваш преди да ги изпратиш на заколение?
Днес се слага началото на битките. - Не признавам тази ваша традиция.
Традицииите са единственото нещо, което крепят града ви.
Без тях няма да има допирни точки между бивши роби и робовладелци.
Нищо освен векове на недоверие и негодувание.
Не казвам, че това е решение на проблемите ни, но е някакво начало.
Синовете на Харпията.
Превод и субтитри: parler, Geronimo88 & E-Tle™
<<< УНАКС ТИЙМ < 2015 > UNACS TEAM >>>