-Er det Estermont? -Tarth, ser Jaime.
Safirøen.
Hvorfor sejler vi med et handelsskib og ikke under Lannisters flag?
Skibet skal til Oldtown, men vi går i land i Dorne ved nattetide.
Har du været i Dorne? Det har jeg. Dornerne er gale.
-De vil kun slås og kneppe. -Så må du da længes tilbage.
En god kamp får en i humør til at kneppe-
-og en kåd dornisk pige renser tankerne før kamp. Men sammen...
Vi skal nok komme i mange kampe.
Men nok ikke mere end det, når vi har kidnappet deres prinsesse.
Vi kidnapper ikke deres prinsesse. Vi redder min niece.
Din niece?
-Jeg er erfaren og god til det her. -Og derfor er du her.
Men hvorfor er du her? Hvorfor sender du ikke 40 som mig, eller en hær?
Fordi jeg ikke vil starte en krig.
Det forklarer stadig ikke, hvad du laver her.
Det må være mig.
Lad mig se... Du har én hånd og er en af Westeros mest berømte...
Det skal være mig.
Du befriede din bror, ikke sandt?
Det blev din søster sikkert ikke glad for.
Varys befriede ham.
Nå...
Hvis du ser den lille skid, må du hilse ham fra mig.
Han myrdede min far.
Hvis jeg ser ham igen, skærer jeg ham midt over.
Så skal jeg nok hilse ham fra dig.
Jernbanken kræver en tiendedel af kronens gæld. Da flåden koster...
-Hvor meget har kronen råd til? -Vinteren nærmer sig. Halvdelen...
-Du er møntmester. Hvad gør vi? -Huset Tyrell har guld.
Kronen kan betale os tilbage, ellers får jeg med min datter at bestille.
I har allerede givet os for meget.
-Nej, vi må forhandle med banken. -Absolut.
-Personligt. -Jeg?
Vi må sende et betydningsfuldt sendebud for at vise vores respekt.
-Møntmesteren er et givet valg. -Det vil være min ære.
Kongen er urolig for sin svigerfars sikkerhed på rejsen.
Han har beordret, at ser Meryn personligt leder eskorten.
-Min egen kongevagt? Jeg er... -God rejse, lord Tyrell.
Jeg skal hilse Titanen af Braavos fra Dem.
-Det lille råd bliver kun mindre. -Det er ikke lille nok.
-Lidt vin, Deres Hellighed? -Nej.
Deres forgænger havde spurgt til årgangen.
Jeg kunne sige, at vores sind er de syvs tempel og bør holdes rent.
Men sandheden er, at jeg ikke bryder mig om smagen.
-Hvordan kan jeg stå til tjeneste? -Vi hører om septer, der brændes...
...tavse søstre, der voldtages, og ligene af hellig mænd i gaderne.
Krig lærer folk at lyde sværdet og ikke guderne.
Måske mangler guderne et sværd.
Før Targaryen stod troens krigere for at udøve gudernes retfærdighed.
De blev afvæbnet for over 200 år siden.
Hvis jeg forklarer min søn det hellige formål-
-lader han nok de troende, De finder værdige, bevæbne.
En hær, der beskytter folkets kroppe og sjæle?
En hær i gudernes tjeneste. Og i Deres, som de syvs repræsentant.
En ære, jeg aldrig hverken havde forventet eller håbet på.
Netop derfor blev De valgt.
Vi ved, hvordan verden fungerer. De rige undslipper ofte loven.
Selv ikke kongen kan straffe alle.
Alle syndere er lige for guderne.
Jeg kan fortælle Dem om en stor synder iblandt os-
-som beskyttes af guld og privilegier.
Må Faderen dømme ham retfærdigt.
Hvad laver I?
Hjælp mig!
Slip mig!
Hold kæft!
Dette er lord Petyr Baelishs etablissement.
Pikslikker!
Drengeknepper!
Beskidte røvpuler!
Din slags ender i det syvende helvede.
Vær god... Jeg betaler!
-Jeg betaler jer alle! -Ja, du gør.
Grib ham.
Ser Loras Tyrell. De har forbrudt Dem mod gudernes og menneskets love.
-Hvem tror du, du er? -Retfærdighed.
-Hvorfor er min bror i en celle? -Det ved jeg ikke.
-Ikke på min befaling. -Vi ved begge på hvis.
-Hun skulle jo bo på Casterly Rock. -Skulle min mor stå bag det?
Du er ikke hendes længere. Hun tager hævn ved at anholde min bror.
Kan du og mor ikke sammen?
Min søde, søde konge...
Holder du overhovedet af mig?
Selvfølgelig, du er min dronning.
Jeg kan ikke klare tanken om min bror i en beskidt celle.
-Jeg befrier ham. -Lover du det?
-Jeg kræver ser Loras sat fri nu! -Har jeg anholdt ham?
Nej...
Men du lod ypperstespurven bevæbne de troende. Du gav ham en hær.
Ja, det gjorde jeg.
Din hustru er i sin gode ret til at kritisere.
Fanatikere må ikke anholde dronnings bror, uanset hvor pervers han er.
-Vil du så frigive ser Loras? -Jeg har ikke fængslet ham.
Du er konge. Tal med ypperstespurven, så lader han nok staklen gå.
Stop!
Hans hellighed beder og vil ikke forstyrres.
Giv ordren, så tager vi os af pakket.
Dræbe dem, mener du? Ved septen?
Så kan de møde deres elskede guder.
Horeunge!
Du er en vederstyggelighed!
Syndens afkom!
Beskidte horeunge!
Vi finder en anden måde.
Vederstyggelighed!
Min dronning?
Det var ikke muligt at befri ser Loras uden vold.
Du er konge over andalerne, de syv kongeriger og rigets beskytter.
Og du lader en bande fanatikere fængsle din svoger.
-Jeg taler med ypperstespurven. -Jaså? Hvornår?
Det ved jeg ikke. Han bad, da jeg var der.
-Jeg må sende bud til farmor. -Kommer du tilbage senere?
Jeg må være hos min familie, Eders Nåde.
Selvfølgelig.
Du har høje tanker om drengen.
-Han er kommandant. -Og en horeunge.
Måske, men det var ikke Ned Starks måde.
Jeg burde have givet dig en søn.
-Det er ikke din skyld. -Hvis så?
Jeg har kun givet dig svaghed.
Og misdannelse.
De ar betyder intet for lysets herre.
Hendes far er herrens udvalgte konge, og hans blod er hendes.
-Drager I snart mod Winterfell? -Ja, hvis vi skal nå frem før sneen.
En gang satte De Deres lid til ser Davos og lod mig tilbage.
-Den fejl gentager De vel ikke? -Nej.
-Jeg behøver Dem. -De behøver kun tro, min konge.
-Og De, my lady? Hvad behøver De? -At tjene min herre.
Lord Ashford.
Lady Caulfield.
Lord Smallwood.
-Jeg har aldrig hørt om dem. -Det er gengældt.
Men vi mangler mænd, og de har nogle.
-Hvor mange sender lord Mayzen? -Flere end lord Wibberly.
-Ikke ham. -Undskyld, men vi mangler mænd.
-Roose Bolton er Nordens statholder. -Han myrdede min bror.
Vi kan ikke bevogte Muren med 50 mænd.
Og vi får ikke flere mænd uden Nordens statholders hjælp.
Undskyld, my lady.
-Kommandant. -Hvordan kan jeg stå til tjeneste?
Følg med os sydpå. Ingen kender borgen som Dem.
Dets skjulte tunneler, dets svagheder og menneskene der.
Winterfell var en gang Deres hjem.
Ønsker De ikke at jage rotterne ud derfra?
Castle Black er mit hjem. Vi blander os ikke i de syv rigers krige.
Der findes kun én krig. Den mellem livet og døden.
-Lad mig vise, hvad De kæmper for. -Vil De vise mig et syn i ilden?
Tilgiv mig, men jeg stoler ikke på syner.
Ingen syner, ingen magi.
Blot liv.
Kan De føle mit hjerte slå?
De har en kraft inden i Dem, som De fejlagtigt kæmper imod. Grib den.
Lysets herre skabte os som mand og kvinde. To halve af et hele.
I vores forening findes der magt.
Magt til at skabe liv, magt til at skabe lys...
...og magt til at kaste skygger.
-Det ville Stannis nok være ked af. -Så fortæller vi ham ikke noget.
-Jeg kan ikke. -Hvorfor ikke?
Jeg har aflagt en ed.
-Jeg elskede en anden. -De døde behøver ingen elskere.
Det ved jeg.
Men jeg elsker hende stadig.
De ved ingenting, Jon Snow.
-Er du ensom? -Jeg keder mig bare.
-Manglende fantasi, sagde far. -Kedede du dig også ofte?
-Dette er intet sted for et barn... -Jeg trives. Jeg kom jo hjemmefra.
-Mor ville ikke tage mig med. -Hvorfor siger du det?
Hun sagde, at hun ikke ville tage mig med.
Det burde hun ikke have sagt.
Skammer du dig over mig, far?
Da du var nyfødt, kom en dornisk handelsmand til Dragenstone.
Hans varer var det rene bras, bortset fra én trædukke.
Han havde endda syet en kjole til den i vores hus' farver.
Han havde nok hørt om dig og mente, at nye fædre var lette at snyde.
Jeg husker, hvordan du smilte, da jeg lagde dukken i din vugge-
-og hvordan du trykkede den ind mod kinden.
Da vi brændte dukken, var det allerede for sent.
Man sagde, at du ville dø eller værre.
Gråskæl spreder sig langsomt. Du ville nå at kende verden og så dø.
Man ville sende dig til stenmændene i Valyrien-
-inden sygdommen spredte sig gennem borgen.
Jag bad dem alle gå ad helvede til.
Jeg sendte bud efter hver en mester, heler og apoteker i denne verden.
De stoppede sygdommen og reddede dit liv.
For du hører ikke til hos de forbandede stenmænd.
Du er prinsesse Shireen af huset Baratheon.
Og du er min datter.
Det anede mig, at du var her.
-Din faster Lyanna. -Far talte aldrig om hende.
Til tider kommer han her og tænder lys. Det siges, at hun var smuk.
Jeg så hende en gang som dreng.
Lord Whent afholdt en stor turnering på Harrenhal. Alle var der:
Den gale konge, din far, Robert Baratheon...
Lyanna var allerede lovet bort til Robert.
Du kan tænke dig, hvordan det var for en ligegyldig dreng-
-at se disse legender kæmpe.
De sidste to var Barristan Selmy og Rhaegar Targaryen.
Da Rhaegar vandt, hujede alle for deres prins.
Pigerne lo, da han tog hjelmen af, og de så hans sølvgrå hår.
Indtil han red lige forbi sin hustru, Elia Martell. Da slukkedes smilene.
Jeg har aldrig set så mange så stille.
Han red forbi sin hustru-
-og lagde en krans af vinterroser i Lyannas skød. Blå som frost.
Hvor mange titusinder måtte dø, fordi Rhaegar valgte din faster?
Ja, han valgte hende. Så kidnappede og voldtog han hende.
Kom. Lad os tale et sted, hvor de døde ikke kan høre os.
-Du er i rideklæder. -Ja.
-Hvor skal du hen? -Til King's Landing.
-Cersei kalder. Hun må ikke ane uråd. -Du kan ikke efterlade mig her.
Det er svært at leve med nogen, man foragter. Men det bliver ikke længe.
Hvordan ved du det?
Stannis Baratheon er ved Castle Black.
Han drager snart mod King's Landing.
Men først må han indtage Winterfell.
-Det ved du ikke. -Jo.
Når Bolton er slået, samler han din fars vasaller.
-Så kan Stannis indtage Jerntronen. -Tror du, at han besejrer Bolton?
Han har flere mænd og er den største hærfører.
En spiller ville satse på Stannis.
-Og jeg er en spiller. -Og hvis du har ret?
Så indtager Stannis Winterfell og redder dig fra den forhadte familie.
Som tak for din fars støtte udnævner han dig til Nordens statholderske.
Men jeg... Nordens statholderske?
Du er den sidste Stark. Han behøver dig.
Og hvis Stannis ikke angriber Winterfell? Eller han lider nederlag?
Så må du ægte Ramsay Bolton.
-Jeg ved ikke hvordan. -Jo da. Han er allerede forelsket.
-Hans far skræmmer mig. -Med rette. Han er en farlig mand.
Men selv de farligste mænd kan overlistes.
Og du har lært hvordan af den bedste.
Jeg kommer snart tilbage. Vær stærk uden mig.
Norden vil blive din. Tror du mig?
Jeg er nok en gift kvinde, når du er tilbage.
Morgenmad.
-Sikken ækel måde at dø på. -De er alle ækle.
-Ja, men du må behage barderne. -De kan synge, hvad de vil.
Jaså? To riddere redder en prinsesse. Det lyder som en god sang.
Det lyder som alle de andre.
Hvad med dig? Hvilken ækel måde ville du vælge?
I min egen borg med min egen vin, mens sønnerne tigger om arven.
Hvor skuffende. Jeg havde ventet noget mere spændende.
Jeg har levet et spændende liv. Jeg vil dø en tragisk død.
-Hvad med dig? -I min elskedes favns.
Vil hun det samme?
Kom.
-Var kaptajnen fra Braavos? -Fra Pentos.
-På vej til Oldtown? -Ja. Hvorfor?
-Hvorfor skulle han ikke afsløre dig? -Han fik en sæk guld.
-Din familie er virkelig hadet her. -Det var en tung sæk.
Han svor sikkert op og ned for den, men svigter han, er du færdig.
-Hvor mange? -Fire.
-Hvor mange kan du klare? -En. Hvis han er langsom.
Stop!
Røvpulere...
Godmorgen, drenge. Godt, vi fandt jer.
-Hvem er I? -Cooper. Han hedder Darnell.
-Fra King's Landing? -Høres det så tydeligt?
Fra Flea Bottom.
-Hvorfor er I her? -Vores skib sank. Vi svømmede i land.
-Det var tæt på. -Vi troede, at hajerne ville tage os.
Der er ingen hajer i Dorne.
-Jeg syntes, at jeg så hajfinner. -Delfiner måske.
-Kast sværdene i sandet. -Det her er ikke nødvendigt.
Bare peg os i den rigtige retning.
Kast sværdene i sandet, nu!
Han er nok langsom nok.
Flot.
-Rent held. -Du havde en fantastisk lærer.
Jeg har altid ønsket mig en dornisk hingst. De bliver aldrig trætte.
-Vi er snart i vandhaverne. -Vi må begrave ligene først.
-Fuglene skal også spise. -Ikke lig. Vi ønsker ikke krig.
Det tager lang tid at grave.
Jeg graver ikke så godt med en hånd. Faktisk slet ikke.
Mor!
-Nym, Obara. -Bliver der krig?
Prins Doran nøjes med at sørge. Vi må selv hævne Oberyn.
Uden Doran har vi ingen hær.
Vi behøver ingen. Dronning Cersei elsker sine børn, og vi har datteren.
Det kan blive et problem.
En kaptajn ville sælge oplysninger.
Han smuglede Jaime Lannister til Dorne.
Han er kommet efter Myrcella.
Kommer han først, får vi ingen hævn.
I må vælge.
Dorans måde og fred, eller min og krig.
-Jeg følger dig. Altid. -Nym?
Obara?
Oberyn kom efter mig, jeg var barn. Han sagde, at han var min far.
Min mor græd og sagde, at jeg var for ung og en pige.
Oberyn kastede sit spyd for mine fødder: "Vi må alle kæmpe-
-men guderne lader os vælge vore våben."
Min far pegede først på spyddet og så på min mors tårer.
Jeg traf mit valg for længe siden.
Vil du løsne rebene?
Vil du ikke nok løsne rebene?
Tak.
-Hvem er du? -Din fangevogter.
-Har du vin? -Nej.
-Jeg kan ikke sove uden vin. -Så hold dig vågen.
Vi sejler den forkerte vej. Min søster er i Westeros.
Westeros er mod vest. Vi sejler mod øst.
-Vi skal ikke til din søster. -Fører du mig ikke til dronningen?
Jo, til Daenerys Targaryen. Hun er min dronning.
Sikket spild af kidnapning. Jeg var allerede på vej dertil.
-I hvilket ærinde? -Guld og ære. Og had.
Hvis du kendte min søster, ville du forstå.
Nu vi står på samme side...
En adelig ridder fra det nordlige Westeros, i unåde i Essos.
Drageepauletter og bjørnetegn på brystskjoldet.
Du er Jorah Mormont.
Jeg må spørge: Hvordan tjente du din dronning i et horehus så langt borte?
Var du måske på flugt? Og i så fald hvorfor?
Hvorfor skulle hun sende dig bort? Vent lige lidt...
Du udspionerede hende vel?
Nu husker jeg det. Jeg var som regel fuld til rådsmøderne.
Du informerede Varys' små fugle.
Hun opdagede det, ikke sandt? Og så landsforviste hun dig.
Nu håber du at genvinde hendes gunst med en gave. En risikabel plan.
Man kunne gå så vidt at kalde den "desperat".
Skulle Daenerys henrette mig og benåde dig?
Det omvendte er nok lige så sandsynligt.
Alle virker lykkelige heroppefra.
Hvad er der?
Jeg tænker på de gange, Deres bror og jeg gik i King's Landings gader.
-Hvorfor? -Han kunne lide at synge for folk.
-Sang han? -Ja.
Rhaegar valgte et sted og sang, som enhver anden trubadur.
-Hvad gjorde du? -Holdt vagt.
Og samlede pengene ind. Han ville prøve lykken.
-Var han god? -Meget. Har Viserys aldrig sagt det?
Kun at Rhaegar var god til at dræbe.
Det brød han sig ikke om. Han elskede at synge.
-Hvad gjorde I med pengene? -Gav dem til trubadurer og børnehjem.
En gang... drak vi os under bordet.
Eders Nåde. Hizdahr er her. Han venter i audienssalen.
-Hvor mange andre? -50, måske 100.
-Kommer du, ser Barristan? -Jeg kan beskytte Dem mod Hizdahr.
Det kan jeg nok selv.
-Gå, ser Barristan. Syng en sang. -Eders Nåde.
-Alle dør, men ikke alle dør med ære. -Ære?
Hvorfor erobrede Deres forfædre de syv riger? For at blive husket.
Kampgrotternes sejrherrer bliver aldrig konger, men de bliver husket.
Siger du det til mændene, før de dræber hinanden for sjov?
-Kampene skulle være startet i dag. -En forkastelig tradition.
Traditioner er det eneste, der vil holde sammen på Deres by.
Uden dem har gamle slaver og mestre intet til fælles.
Kun århundreders mistro og harme.
Det er ikke løsningen på alle vores problemer, men det er en start.
Harpyens sønner.
Trine Nørgaard www.btistudios.com