ПИТЪР ДИНКЛИДЖ
ЛИНА ХИЙДИ
ЕМИЛИЯ КЛАРК КИТ ХАРИНГТЪН
СОФИ ТЪРНЪР МЕЙЗИ УИЛЯМС
Наш'то момче ЗАХАРИ БАХАРОВ и др.
Музика РАМИН ДЖАУДИ
По "Песен за огън и лед" на ДЖОРДЖ Р. Р. МАРТИН
По идея на ДЕЙВИД БЕНИОФ и ДАН УАЙС
ИГРА НА ТРОНОВЕ
Сценарий ДЕЙВИД БЕНИОФ и ДАН УАЙС
Режисьор МИГЕЛ САПОЧНИК
Ваша милост, искам да кажа... - Ти няма да говориш.
Как да съм сигурна, че не лъжеш? - Де да лъжех.
Ако наистина си Тирион Ланистър, защо да не те убия заради това,
което рода ти причини на моя род? - Искате отмъщение от Ланистърови?
Убих майка си - Джоана Ланистър - в деня, в който се родих.
Убих баща си - Тивин Ланистър, със стрела в сърцето.
Аз съм най-големият убиец на Ланистъри.
Значи трябва да назнача в служба, защото си родоубиец?
Да ви служа? Ваша милост, току-що се запознахме.
Твърде е рано да се каже дали заслужавате службата ми.
Ако предпочиташ да се върнеш в бойните ями, само кажи.
Когато бях малък, чух разказ за бебе,
родено в най-жестоката буря, сполетявала земите.
Тя нямала нито богатства, нито земи, нито армия, а само име.
И привърженици, които са смятали, че могат да използват името за изгода.
Опазили я жива, местейки я от едно място на друго,
часове преди убийците й да пристигнат.
Сетне била продадена на военачалник накрая на света.
След няколко години най-информираният човек, който познавах,
ми каза, че момичето без богатства, земи и армии, е намерило всичко
за много кратко време, включително три дракона.
Той смяташе, че тя е единственият ни шанс да направим света по-добър.
Реших, че поне трябва я видя. - Защо ти си струваш срещата?
Защо да си губя времето да те слушам?
Защото сама не можете да направите един по-добър свят.
Нямате човек, който познава земите, които искате да владеете.
Силните и слабите места на приятелските и вражеските домове.
Имам много голяма армия и големи дракони.
Убиването и политиката не винаги е едно и също.
Когато служих като Ръка на краля, се представих доста добре,
имайки предвид, че краля предпочиташе да изтезава животни, вместо да владее.
Мога да се справя още по-добре, съветвайки владетел, който си струва,
ако наистина сте такава. - Значи искаш да ме съветваш?
Така да бъде.
Какво да направя с него?
Заклех се, че ще го убия, ако се върне.
Знам.
Защо хората да се доверят на кралица, която не може да спазва обещанията си?
Който и да е бил сир Джора, когато е започнал да ви шпионира,
той вече не е такъв.
Не съм виждал човек, отдаден към нещо, както той, за да ви служи.
Твърди, че е готов да убива и умре за вас.
Нищо, което съм виждал, не ми дава повод да се съмнявам в това.
Но все пак ви предаде.
Имаше ли възможност да признае? - Да.
Много възможности. - А той направи ли го?
Не. Не, докато не беше принуден.
Той ви боготвори. Също така мисля, че е влюбен.
Но не ви се довери с истината. Неприятна истина,
но от голямо значение за вас.
Не се довери, че ще сте достатъчно мъдра да му простите.
Значи трябва да го убия?
Владетел, който убива отдадените към него, не вдъхва преданост.
А ще се налага да вдъхвате преданост, и то много,
ако искате да владеете отвъд Тясното море.
Но не може да е до вас, когато това се случи.
Изведете сир Джора извън града.
Признай си. - Синът ми...
Позволете да говоря с него. - Признай си.
Бях сериозна. Лицето ми ще е последното нещо, което ще видиш...
Казвам се Лана. Сираче съм.
Когато бях на 8, изпросих достатъчно пари да купя първата си кофа стриди.
Продадох кофата и изкарах достатъчно да купя още две.
Отне ми доста време, но успях да си купя количка за стриди.
Сега всяка сутрин отивам до каналите.
Покрай рибарите и пекарите.
Обикновено се виждам с Лара, която се прибира към вкъщи.
Сетне завивам наляво към уличката на Лунния певец...
Завивам наляво към уличката на Рагман, където продавам най-много.
Лана е впечатляваща. Доста трудолюбива.
Ще бъде добра слугиня на Многоликия бог.
Как ще му служи? - Вместо към уличката на Рагман,
ще завие към пристана на Рагман. - Какво ще прави там?
Ще види. - Какво?
Как може човек да каже на момиче?
Ако знаеше какво ще види, нямаше да я праща.
Стриди, миди и сърцевидки!
Пресни ли са ти стридите?
Най-добрите в града. - Не би излъгала старец, нали?
Много добре. Дай ми четири с оцет.
Това е 18-ото ми пътуване. Върнах се от всички без драскотина.
Няма да стане. - Моля ви. Имам три деца.
Ето, вземи ги. Какво ще правят? - Хайде.
Нямат нищо без мен. Трябва да ги приемеш!
Моля ви... Не разбирате!
Моля ви!
Човекът е комарджия.
Залага дали корабът на моряка ще стигне докъдето трябва.
Странен облог за капитана. Печели само ако загуби живота си.
Защо му е на капитана да направи този облог?
Момиче казва на човека какво е видяло.
Ако капитанът умре, слабият мъж плаща на семейството му много.
Но може би комарджията губи облога и той решава, че не е нужно да плаща.
Овдовяла жена и малко дете.
Какво могат да му направят, ако реши да не плати?
Към кого могат да се обърнат за помощ?
Онзи с многото лица.
Каза, че не знаеш какво ще видя на пристана.
Човек не знаеше какво ще види момичето.
Момиче, на име Лана, ще се върне да наблюдава комарджията,
ще знае толкова за него, колкото знае за себе си.
А след това? - Дар...
...за слабия мъж.
Не е готова. - Може би е, а може би не е.
А ако не е? - Няма значение за Многоликия бог.
Съдът наближава.
Върховният врабец ще ви съди.
Обвиненията? - Разврат, измяна, кръвосмешение,
убийството на крал Робърт. - Всичките са лъжи.
Несъмнено, Ваша милост.
Опасенията ми са, че Вярата не приема същите доказателства като Короната.
Прощавайте, че го казвам, но вярата е равносилна на смърт за логиката.
Да го беше казал по-рано. Има ли вест от Джайм?
Опасявам се, че не.
Ваша милост, Великият майстер Пицел
е повикал чичо ви Кеван от Скалата на Кастърли,
за да служи като Ръка на краля. Той вече води Малкия съвет.
Кажи му, че трябва да говоря с него. - Посъветвах го, не ме послуша.
Ами синът ми - кралят? Ако ти можеш, значи и кралят...
Арестът ви и този на Марджъри му се отразиха зле.
Не напуска покоите си и често откриват храната му недокосната.
Трябва да говориш със сина ми и да му кажеш да дойде при майка си.
Опитах се, Ваша милост. Не иска да се види с никого.
Не мога да остана тук.
Има един начин, Ваша милост.
Има изход.
Да си призная на Върховния врабец?
Аз го създадох.
Той беше нищо преди това. Няма да коленича пред
бос селяк и да го моля за прошка.
Сбогом, кралице.
Работата продължава.
Защо?
Защо, Теон? - Не съм Теон. Няма Теон.
Смрад. - Защо му каза, Смрад?
Помагах ви. Искахте да избягате.
Няма изход. Никога.
Теон Грейджой се опита да избяга.
Господарят разбра. Той знае всичко.
Тръгна подире му и го хвана и го завърза на един кръст
и го ряза малко по малко, докато не остана нищо от Теон.
Хубаво.
Ако не беше ти, щях да имам семейство.
Ако можех да ти причиня това, което Рамзи ти е причинил,
щях да го направя.
Заслужавах всичко.
Заслужавам да бъда Смрад.
Направих ужасни неща.
Предадох Роб.
Завзех Зимен хребет.
Убих момченцата. - Не са били "момченца".
Били са Бран и Рикон - братята ти. Знаеш ги от малки.
Те бяха... - Какво?
Не мога. - Кажи ми.
Не мога, освен ако господарят не каже. - Кажи ми! Не бяха какво?
Кажи ми защо ти заслужаваш да дишаш, докато те са мъртви?
Кажи ми, Теон, кажи, че не са били твоите братя!
Не бяха Бран и Рикон!
Не можах да ги открия.
Бяха две фермерски деца.
Убих ги и ги изгорих, за да не разбере никой.
Не си бил ти?
Знаеш ли къде отидоха?
Не мога да кажа нищо повече. - Теон, кажи ми, знаеш ли къде...
Не Теон! Смрад!
Разузнавачите ни казват, че има около 6000 души.
Но повече от половината са ездачи. - Колко високо скачат конете му?
Стените ни са поправени напълно. Портите ни са подсилени.
Имаме храна за шест месеца.
Подготвени сме за обсада повече, отколкото те могат да бъдат.
Само трябва да чакаме да замръзнат, прегладнеят и да се разбунтуват.
Не си ли съгласен? - Станис не е от Севера.
Ти си, татко. Мисля, че пропускаш възможност да покажеш
на северняците как дома Болтън се отнася с южняшки нашественици.
Какво препоръчваш? - Да не чакаме Станис
да реши каква ще е битката. Да атакуваме първи
и да оставим пир за враните.
Умният командир не пропуска да се възползва от дефанзивна възможност.
Докато сме зад тези стени, не могат да ни достигнат.
А и снегът е толкова много, че не можем да пратим армия,
дори и да искаме. - Нямам нужда от армия.
Имам нужда от 20 добри бойци.
Реши ли вече? Заслужавам ли службата ти?
А вие решихте ли дали ще наредите да ме убият?
Вероятно е най-сигурният вариант.
Разбирам защо мислите така. Баща ви би го направил.
Какво би направил твоя баща?
Баща ми, който публично ме осъди на смърт?
Беше твърдо решен да ме убие. - Затова ли го уби?
Някой ден, ако решите да не ме убиете,
ще ви разкажа надълго защо го убих. А ако този ден настъпи,
ще не трябва повече вино.
Знам какъв е бил баща ми. Какво е направил.
Знам, че Лудия крал е заслужил името си.
Ето ни тук.
Две ужасни деца на двама ужасни бащи.
Аз съм ужасна? - Чувал съм разкази.
Защо си пътувал до другия край на света, за да срещнеш ужасен човек?
Да видя дали сте ужасна както трябва. - Как трябва?
Не трябва да позволява на хората си да са ужасни.
Отворих бойните ями. Под мое владение убиването отново ще е забавление.
Да, това бе мъдро. И се съгласихте да се омъжите за някого, когото мразите,
за общото благо. Впечатляващо.
Сестра ми също се омъжи за някого, когото мрази,
но не по свой избор, а да не става дума за общото благо.
Накрая нареди да го убият.
Може да не се стига дотам.
Възможно е Варис да е бил прав за вас.
Варис? Слухарят на крал Робърт?
Да, той ме убеди да ви намеря. Беше ми спътник,
докато сир Джора не завладя тази позиция.
Джора пращаше тайните ми на Варис.
В продължение на 20 г. Паяка е водил кампанията за убийството ми.
Направил е нужното да оцелее.
Направил е много други неща, които не е бил длъжен да стори.
Подозирам, че той е причината да не са ви убили като бебе.
Ти му се доверяваш? - Да, странно защо.
Може би е единственият човек, на когото вярвам, освен брат ми.
Онзи, който е убил баща ми? - Същият.
Всъщност може и да те убия. - Имате това право като кралица.
Бях се отказал от живота,
докато Варис не ме убеди, че си заслужавате да живея.
Ако ми отрежете главата, поне сетните ми дни бяха интересни.
Няма да те убия.
Нима? Ще ме изгоните? - Не.
Ако няма да ме убивате или гоните... - Ще ме съветваш.
Докато може да ти се разбира какво говориш.
За какво да ви съветвам? - Да получа това, което искам.
Железният трон. Може би трябва да искате нещо друго.
Ако искам шеги, ще си взема шут. - Не се шегувам напълно.
Вестерос не е целият свят.
Колко стотици хиляди животи сте променила тук?
Може би тук е вашето място, тук можете да вършите повече добрини.
Борих се, за да не знаят новородените в Робски залив
какво е да си продаден или купен. Ще продължа битката отвъд тези земи.
Но това не е моят дом. - Кой ще ви подкрепя в дома ви?
Простолюдието. - Да си помечтаем, че ще се случи.
Тук, в Робски залив, имахте подкрепата само на простолюдието.
Как беше управлението без богатите?
Домът Таргариен вече е минало.
Нямате жив роднина, който да ви подкрепи.
Старките също ги няма вече, благодарение на ужасните ни бащи.
Останалите Ланистърови няма да ви подкрепят никога.
Станис Баратеон също няма.
Той смята, че е законният наследник на Трона.
Остават Тирелите. Не е невъзможно, но е недостатъчно.
Ланистър, Таргариен, Старк, Баратеон, Тирел -
те се като спици на колело.
Едното върху другото и другото върху него.
И така не спира да се върти и да мачка тези на земята.
Прекрасна мечта е да спрете колелото.
Не сте първият човек с тази мечта. - Няма да го спирам.
Аз ще го разруша.
Каза, че който победи ще се бие във Великата яма пред кралицата.
Аз победих. - Ти ме удари.
Бичувай ме, ако ще се почувстваш по-добре, но съм най-добрият ти боец.
Ако победя във Великата яма, за колко ще ме продадеш?
Ти си свободен, можеше да тръгнеш накъдето и да е.
Защо се върна?
Позволи да се бия за нея и ти принадлежа.
Жадна ли си? Признай си.
Осъзнаваш ли, че не след дълго ще изляза от тук.
Признай си. - Мога да те направя богата жена.
Придворна дама. - Признай си.
Или мога да направя така, че да умреш по най-ужасния начин.
По цял ден ти измислям ужасни начини да умреш.
Боли ли?
Не. - Добре.
Как си?
Не пребиха мен.
Знаеш какво имам предвид.
Добре съм.
Уплашена ли си? - Малко.
Аз също.
Кой е? - Оли.
Ела.
Чух за случилото се.
Не се тревожи, мъжете се боричкат от време на време. Естествено е.
Реших, че може да си гладен. - Добър момък си.
Исках да те питам нещо, ако имаш време.
Трябва да отида при малкия Сам.
Кажи сега, как да ти помогна?
За лорд-командира става въпрос. - Да?
Отива в Корав дом да спаси онези диваци.
Диваците убиха майка ми и баща ми. Убиха всички в селището.
Бием се с тях от години. - Това не беше битка.
Бяхме фермери, а те ни изклаха.
Защо ги спасява? - Диваците са хора.
Също като нас, сред тях има и добри, и лоши.
Дивакът, с когото пътува, този с червената брада,
бе начело на щурма на селището ми. - Оли...
Как може да му се довери?
Виждал съм армията на мъртвите. Виждал съм белите бродници.
Идват за нас - за всички живи.
Когато настъпи момента, ще ни трябват всички хора.
Ами ако допуснем диваците през портите и ни убият в съня ни?
Джон поема риск, но е длъжен. Инак нямаме шанс.
Понякога човек трябва да прави трудни избори,
такива, каквито няма да се харесат от някои, но са правилни.
Вярваш ли го? - С цялото си сърце.
Опитай да не се тревожиш, Оли.
Аз се тревожа за Джон от години. Той винаги се връща.
Обърнете ни!
Доверяваш ли ми се, Джон Сняг? - Това глупак ли ме прави?
Вече сме глупци заедно.
Властелин на кости. Доста време мина.
Последно като те видях, малката врана ти беше заложник.
Нещата са се обърнали. Какво стана?
Война. - На това война ли му викаш?
Най-великата армия на Севера, посечена от някакъв южняшки крал.
Да съберем старейшините и да седнем да поговорим.
Ти не заповядваш тук. - Това не е заповед.
Защо не си окован?
Той не ми е заложник. - Тъй ли?
Какъв е тогава? - Ние сме съюзници.
Шибан предател.
Почнал си да се биеш за враните?
Не се бия за враните.
Не сме дошли да се бием, а за да говорим.
Така ли?
Май с враничката плямпате много, а, Тормунд?
Като се наговорите, падаш ли на колене да му духаш?
Съберете старейшините и да говорим.
Казвам се Джон Сняг.
Аз съм лорд-командир на Нощния страж.
Не сме приятели.
Никога не сме били. И днес няма да станем.
Не става дума за приятелство.
Става дума за оцеляване.
Става дума да сложим стена, висока 700 стъпки,
между вас и онези на север. - Построили сте стената заради нас.
Откога им пука на враните дали ще оживеем?
По принцип не би ни пукало, но времената са други.
Белите бродници не ги е грижа дали си от враните или свободния народ.
Еднакви сме за тях - бройка за армията им.
Заедно можем да ги победим. - Да победим белите бродници?
Успех в начинанието. Да избягаме - може.
Не е номер.
Това е дар за онези, които се присъединят към нас.
Драконово стъкло.
Мъж на Нощния страж уби Друг с това.
Ти видя ли го? - Не, но му вярвам.
Има стари разкази за драконово стъкло.
Има стари разкази за ледени паяци, големи колкото хрътки.
След нещата, които сме виждали, не им ли вярваш?
Елате с мен и ще споделя оръжията. - Къде?
На юг от Вала има добри земи. Стражът ще ви допусне през тунела
и ще ви позволи да обработвате тези земи.
Познавах Манс Райдър.
Той не искаше война с Нощния страж. Искаше нов живот за хората си, за вас.
Готови сме да ви предоставим този живот.
Ако? - Ако се съгласите да сте до нас,
когато истинската война настане.
Къде е Манс?
Умря. - Как?
Прекарах стрела през сърцето му.
Предлагам да изпратим лорд-командира обратно в Черен замък без очи.
Никой не видя как умира Манс. Аз го видях.
Южняшкият крал, който разби армията ни - Станис,
искаше да го изгори жив, за да ни прати послание.
Джон Сняг не се подчини на заповедта на онзи женчо.
Стрелата му бе милост.
Изискваше се кураж за това. Това ни трябва днес.
Куражът да се примирим с хората, които убиваме поколения наред.
Загубих баща си, чичо си и двама братя в битка с враните.
Не искам да забравяте жертвите. Никога няма да забравя моите.
Загубих 50-има братя в нощта, в която Манс атакува Вала.
Искам да помислите за децата си.
Те няма да си имат деца, ако не се съюзим.
Дългата нощ иде, а с нея и мъртвите.
Няма клан, който да може да ги спре. Свободният народ не може да ги спре.
Нощният страж също не може, както и южняшките крале.
Само, ако сме заедно.
Дори и тогава може да не е стигне, но поне ще озорим шибаняците.
Застъпваш ли се за този мъж, Тормунд?
По-хубав е и от двете ми дъщери, но знае да се бие.
Млад е, но знае как да води.
Не беше длъжен да идва в Корав дом.
Дойде, защото има нужда от нас и ние имаме нужда от него.
Предците ми биха ме оплюли, ако разчупя комат с врана.
Моите също, но майната им, мъртви са.
Никога няма да се доверя на мъж, облечен в черно.
Но на теб ти се доверявам, Тормунд.
Щом казваш, че това е начинът, с теб сме.
Това е начинът.
Аз съм с Тормунд. Ако останем тук, сме мъртъвци.
Поне с крал Врана има шанс.
Тормунд.
Задръж си новия живот, който предлагаш.
Задръж си и стъклото, крал Врана.
Веднага щом се качите на корабите, ще ви прережат гърлата
и ще ви хвърлят телата на дъното на Тръпнещото море.
Това е нашият враг.
Винаги е било така.
Винаги съм мразила денни.
Мърдай. - Внимавай.
Движете се. - Време е за потегляне.
Колко са с нас? 5000? - Не ме бива в броенето.
Оставяме твърде много назад. - Свободният народ е твърдоглав.
Знаеш ли колко отне на Манс да ги събере?
Двайсет шибани години. - Познаваше ги много по-добре от мен.
Свършва им храната и няма дивеч. Ще се вразумят.
Подгответе се.
Джона ще те наглежда. Ще слушаш нея вече.
Вземи я. - Искам да дойда с теб.
Трябва да кача старците на лодките. Идвам след вас, обещавам.
Хайде.
Още един. - Тръгвайте, ще се срещнем навътре.
Твърде голямо е, няма да можем да го вземем.
Това е последният! - Още три, хайде.
Навсякъде има драконово стъкло.
Тук има още ками от драконово стъкло. Сложи камата в чантата му.
Стойте!
Затворете портите. - Затворете портите!
Затворете портите!
Чакайте!
Отворете портата! - Пуснете ни!
Помощ!
Отворете портата! - Моля ви!
Опънете тетивите!
Чакайте! - Наредете се в една линия!
Наредете се!
Хайде, промуши го!
Почакай! - Дънкан, поддържай редицата.
Лорд-командире! - Качи ги на кораба и се върни за мен.
Но вие няма да... - Веднага!
Качете ме!
Мърдай! - Пусни!
Трябваше да си на някоя лодка. - Ти също. Момичето ми се качи.
Ще го допуснат ли, ако не си там? - Обещавам ти, дал съм заповед.
Не мисли, че ще си там, за да наложиш заповедите си.
Ако преминат, всички ще умрат.
Нощен страж, последвайте ме!
Движение!
Не!
Тормунд, шейната! - Добре.
Драконовото стъкло. - Оставаме аз и ти.
Върви!
Вземи стъклото!
Хайде! - Драконовото стъкло.
Еби го стъклото! Ще умрем тук.
Майка му стара...
Тормунд, бягай!
Вун Вун, към морето!
Бързо!
По-бързо! - Бягайте!
Бързо!
Бързо, гребете! - Хайде!
Да тръгваме! Веднага!
Хайде, гребете!
Превод и субтитри EurekAa
http://subs.sab.bz Translator's Heaven 2015