- Deres Nåde, jeg vil si... - Du får ikke snakke.
Hvordan vet jeg at du er den du sier?
Hvis du er Tyrion Lannister, burde jeg ikke drepe deg da?
Som hevn? Jeg drepte min mor, Joanna Lannister, da jeg ble født.
Jeg drepte min far, Tywin Lannister. Jeg er en stor Lannister-dreper.
Skal jeg ta deg inn i min tjeneste fordi du har myrdet familiemedlemmer?
Vi har nettopp møttes. Du fortjener kanskje ikke mine tjenester.
Hvis du foretrekker kamparenaene, er det bare å si ifra.
Som ung hørte jeg en historie om et barn som ble født under en storm.
Hun hadde ingenting annet enn navnet sitt.
Og noen få tilhengere som ville bruke navnet hennes for egen vinning.
Hun ble flyttet rundt for å unngå leiemordere.
Hun ble solgt til en krigsherre, og det virket som historien tok slutt.
Senere fortalte en velinformert mann at jenta uten penger, land og armé-
- raskt hadde skaffet seg nettopp det, i tillegg til tre drager.
Han sa at hun var vår siste sjanse til å bygge en bedre verden.
- Jeg burde i alle fall møte deg. - Og hvorfor bør jeg lytte til deg?
Du kan ikke bygge en bedre verden alene. Du kjenner ikke riket.
- Eller de store husenes styrker. - Jeg kommer til å ha en stor hær.
- Og store drager. - Drap og politikk er ikke det samme.
Som kongens hånd taklet jeg politikken-
- for en konge som heller ville torturere dyr enn å styre.
Jeg kan gjøre enda større nytte som rådgiver for en verdig hersker.
Vil du gi meg råd?
Greit.
Hva gjør jeg med ham? Jeg sverget på å drepe ham om han kom tilbake.
Jeg vet det.
Hvorfor skulle folket stole på en dronning som ikke holder ord?
Den ser Jorah som spionerte på deg, fins ikke lenger.
Jeg har aldri møtt en mer hengiven mann.
Han sier han ville drept og dødd for deg, og jeg tror ham.
Men likevel forrådte han deg.
- Fikk han muligheten til å tilstå? - Ja. Mange muligheter.
- Gjorde han det? - Nei. Ikke før han ble tvunget.
Han forguder deg. Jeg tror han er forelsket i deg.
Men han fortalte ikke sannheten. En ubehagelig, men viktig sannhet.
Han trodde ikke at du kunne tilgi.
Bør jeg drepe ham?
Å drepe hengivne tilhengere inspirerer ikke til hengivenhet.
Og det må du gjøre om du skal herske på den andre siden av Narrow Sea.
Men du kan ikke ha ham ved din side da.
Forvis ser Jorah fra byen.
Tilstå.
Sønnen min. La meg få snakke med...
- Tilstå. - Jeg mente det jeg sa.
Ansiktet mitt blir det siste du ser...
Jeg heter Lanna. Jeg er foreldreløs.
Som åtteåring tigget jeg nok til en bøtte med østers.
Jeg solgte den og kjøpte to til.
Etter en stund hadde jeg råd til å kjøpe meg en østerskjerre.
Hver morgen går jeg til kanalene.
Jeg går forbi fiskehandlerne og bakerne.
Jeg møter Lhara mens hun er på vei hjem.
Så tar jeg til venstre mot Moonsinger Lane.
Til venstre mot Ragman Lane, der jeg har flest kunder.
Lanna er veldig flink og hardtarbeidende.
- En god tjener for Guden. - Hvordan tjener hun ham?
Hun går ikke lenger til Ragman Lane. Hun går til Ragman Harbor.
- Hva gjør hun der? - Det får hun se.
- Hva får hun se? - Hvordan kan en mann vite det?
Visste han det, ville det ikke vært noen grunn til å sende henne.
Østers og muslinger!
Er østersen din fersk?
- Byens beste. - Du lyver vel ikke for en gamling?
Veldig gode. Jeg tar fire, med eddik.
Dette blir min 18. reise. Jeg kom hjem fra alle uten en ripe.
Beklager.
Vær så snill, jeg har tre barn. Uten meg...
Her, ta alt. Jeg har tre barn.
De har ingenting uten meg.
Vær så snill, du må! Du skjønner ikke!
Mannen er en gambler.
Han vedder på at et skip skal nå frem.
Et rart veddermål for kapteinen. Han vinner bare om han mister livet.
Hvorfor godtar kapteinen et sånt veddemål?
En jente sier at hun har sett det.
Hvis kapteinen dør, betaler den magre hans familie mye penger.
Men kanskje gambleren taper og så nekter å betale.
Hva kan en fattig mor med barn gjøre mot en sånn mann?
Til hvem kan de henvende seg for å få hjelp?
Til Guden med mange ansikter.
- Du visste ikke hva jeg ville se. - En mann visste det ikke.
Lanna skal gå tilbake til havnen.
Hun skal finne ut alt om gambleren.
- Og så? - En gave. For den magre.
- Hun er ikke klar. - Kanskje, kanskje ikke.
- Og om hun ikke er det? - Spiller ingen rolle for Guden.
Det blir rettssak. Høyspurven har visst sterke bevis.
- For hva? - Utukt, forræderi, blodskam, mord.
- Løgn alt sammen. - Så klart.
Men jeg frykter at troens beviskrav ikke er de samme som kronens.
Dessverre blir troen ofte fornuftens bane.
Du skulle sagt det litt før.
- Har noen hørt fra Jaime? - Nei, dessverre.
Deres Nåde, stormester Pycelle-
- har sendt bud etter din onkel Kevan for å tjene som hånd.
Han leder nå det lille rådet.
- Si at jeg vil snakke med ham. - Det har jeg, men han nekter.
Sønnen min, da? Kan du besøke meg, får vel kongen gjøre det?
Arrestasjonene har gått hardt innpå Kongen.
Han stenger seg inne og lar ofte maten stå urørt.
Du må snakke med ham. Si at han skal besøke moren sin.
Jeg har prøvd. Han tar ikke imot besøk.
- Jeg kan ikke bli her. - Det fins en løsning, deres Nåde.
En utvei.
Tilstå? For høyspurven? Det nekter jeg.
Jeg skapte ham. Jeg fikk ham dit han er.
Jeg ber ikke en barbent menigmann om tilgivelse!
Farvel, min dronning.
Mitt arbeid fortsetter.
Hvorfor?
- Hvorfor, Theon? - Theon fins ikke. Reek.
Hvorfor fortalte du ham det, Reek?
Jeg hjalp deg. Dere ville rømme, men det går ikke.
Aldri. Theon Greyjoy prøvde å rømme.
Men hans herre visste det. Han vet alt.
Han fanget ham og festet ham til et kors.
Han skar bort bit etter bit, til det ikke var noen Theon igjen.
Bra.
Hadde det ikke vært for deg, ville jeg hatt en familie.
Hvis jeg kunne gjort det Ramsay gjorde, ville jeg gjort det.
Jeg fortjente alt.
Jeg fortjener å være Reek. Jeg har gjort grusomme ting.
Jeg forrådte Robb, erobret Winterfell, drepte guttene...
"Guttene" var Bran og Rickon, dine brødre.
- Nei, det var bare... - Bare hva?
- Jeg kan ikke fortelle det. - Fortell.
Hvorfor er Bran og Rickon borte mens du fortsatt puster, Theon?
- Si at de ikke var dine brødre! - Det var ikke Bran og Rickon!
Jeg fant dem ikke.
Det var to bondegutter.
Jeg drepte og brente dem så ingen kunne kjenne dem igjen.
Var det ikke...
Hvor er Bran og Rickon nå?
- Theon, vet du hvor de er? - Ikke Theon! Reek!
Han har maksimalt 6000 mann, men over halvparten er kavaleri.
Hvor høyt kan Stannis' hester hoppe? Murene og portene er gjenoppbygget.
Provianten holder i seks måneder. Vi klarer en beleiring bedre enn dem.
Det er bare å la dem fryse, sulte og gjøre mytteri.
- Du er ikke enig. - Stannis er ikke fra Nord, som du.
Vis Nord hvordan huset Bolton behandler inntrengere sydfra.
- Hva anbefaler du? - Ikke la Stannis ta initiativet.
Gå til angrep og gi kråkene et festmåltid.
En klok hærfører forlater ikke en sterk posisjon. Vi er trygge her.
Og snøen er så dyp at hæren vår ikke kan angripe.
Jeg trenger ingen hær. Jeg trenger 20 gode menn.
Har du bestemt deg? Er jeg verdig dine tjenester?
- Har du bestemt om du skal drepe meg? - Det er nok det tryggeste.
Jeg skjønner hvorfor du tror det. Din far ville gjort det.
Og hva ville din far gjort?
Min far, som dømte meg til døden...
- Han ville garantert ha drept meg. - Var det derfor du drepte ham?
En dag forteller jeg kanskje hvorfor jeg drepte faren min.
Hvis den dagen kommer, trenger vi mer vin enn dette.
Jeg vet hva faren min var og gjorde.
Den gale kongen fortjente kallenavnet.
Her sitter vi, to fæle barn av to fæle fedre.
- Er jeg fæl? - Jeg har hørt historier.
Hvorfor reiste du helt hit da?
For å finne ut om du kan forhindre at folket ditt blir enda verre.
Jeg åpnet kamparenaene igjen. Mord er nok en gang underholdning.
Du skal gifte deg med en du forakter, for alles beste. Imponerende.
Søsteren min gjorde det, men ikke av egen vilje og ikke for alles beste.
- Hun sørget for å få mannen drept. - Det blir kanskje ikke nødvendig her.
- Kanskje Varys hadde rett om deg. - Varys? Kong Roberts spionmester?
Han overtalte meg til å reise hit. Han var reisefølget mitt før Jorah.
Jorah rapporterte til Varys, som sendte leiemordere etter meg.
Han gjorde det han måtte for å overleve.
Men han forhindret også at du ble myrdet i vuggen.
- Stoler du på ham? - Og ingen annen. Utenom broren min.
- Han som drepte faren min? - Den samme.
- Kanskje jeg henretter deg likevel. - En dronnings privilegium.
Jeg hadde gitt opp livet helt til Varys sa du var verd å leve for.
Hugger du av hodet mitt... Vel, mine siste dager var spennende.
Jeg skal ikke drepe deg.
- Ikke det? Skal du forvise meg? - Nei.
- Ikke myrdet, ikke forvist... - Du skal gi meg råd.
Forutsatt at du kan snakke i fullstendige setninger.
- Råd om hva? - Om det jeg vil ha.
Jerntronen...
- Du burde ønske deg noe annet. - Du er ingen narr.
Jeg tuller ikke. Verden er større enn Westeros.
Hvor mange har fått et bedre liv takket være deg?
Kanskje det er her du kan utrette mest.
Jeg kjempet for å avskaffe slaveriet i Slaver's Bay.
Den kampen fortsetter jeg. Men dette er ikke mitt hjem.
- Hvem støtter deg hjemme? - Folket.
La oss si det. I Slaver's Bay hadde du folkets støtte, men ingen andres.
Er det lett å styre uten de rikes støtte?
Huset Targaryen er borte. Du har ingen slektninger.
Huset Stark er også borte. Huset Lannister vil aldri støtte deg.
Ikke Stannis Baratheon heller. Han hevder at du ikke har krav på tronen.
Da gjenstår huset Tyrell, men det er ikke nok.
Lannister, Targaryen, Baratheon, Stark, Tyrell... Eiker i et hjul.
De bytter bare plass med hverandre mens hjulet knuser alt i sin vei.
Å stoppe hjulet er en vakker drøm. Andre har drømt den før deg.
Jeg skal ikke stoppe hjulet.
Jeg skal knuse hjulet.
Du sa at vinneren skulle få kjempe foran dronningen. Jeg vant.
- Du slo meg. - Pisk meg, da. Jeg er din beste mann.
Hvis jeg seirer i lekene, hvor mye kan du selge meg for da?
Du er en fri mann. Hvorfor kom du tilbake hit?
Hvis du lar meg kjempe for henne, tilhører jeg deg.
Er du tørst? Tilstå.
Jeg slipper ut, det skjønner du vel?
- Tilstå. - Jeg kan gjøre deg rik.
- En hoffdame. - Tilstå.
Eller jeg kan drepe deg langsomt.
Alt jeg gjør, er å fantasere frem grusomme måter å drepe deg på.
Gjør det vondt?
- Nei. - Bra.
- Hvordan går det med deg? - Jeg ble ikke slått og sparket.
Du vet hva jeg mener.
- Det går bra. - Er du redd?
- Litt. - Jeg også.
- Hvem er det? - Olly.
Kom inn.
Jeg hørte hva som skjedde.
Det går bra. Menn slåss iblant.
- Jeg tenkte dere var sultne. - Det var snilt.
Jeg vil spørre om noe, om du har tid.
Jeg ser til lille Sam.
- Hva gjelder det? - Det gjelder øverstkommanderende.
Han er på vei til Hardhome for å redde villfolk.
De drepte foreldrene mine og alle i landsbyen min.
- Vi har kjempet mot dem lenge. - Vi var bare bønder.
Likevel slaktet de oss. Hvorfor redder han dem?
Villfolket er også mennesker. Noen er gode, andre er slemme.
Han som ble med, den rødskjeggete, ledet angrepet mot landsbyen min.
- Hvorfor stoler han på dem? - Jeg har sett de dødes hær.
Jeg har sett hvitvandrerne. De er ute etter alle mennesker.
Når de kommer, trenger vi hver eneste mann vi kan finne.
Kanskje villfolket dreper oss mens vi sover.
Jon tar en risiko, men vi har ingen sjanse ellers.
Iblant må man ta valg som andre misliker,-
- men som er riktig på lang sikt.
- Tror du på det? - Fullt og helt.
Ikke vær bekymret, Olly. Jeg har bekymret meg for Jon i årevis.
Han kommer alltid tilbake.
- Stoler du på meg, Jon Snow? - Er jeg en dåre da?
Vi er dårer sammen nå.
Lord of Bones Lenge siden sist.
Da var den lille kråken fange. Nå er det motsatt. Hva skjedde?
- Krig. - Kaller du det krig?
Den største hæren som nord har sett, slaktet av en konge fra syd.
Vi bør samle de eldste og snakke.
- Du gir ingen ordrer her. - Jeg ga ingen ordre.
- Hvorfor er du ikke lagt i jern? - Han er ikke fangen min.
- Jaså? Hva er han, da? - Vi er allierte.
Din faens forræder!
Slåss du for kråkene nå?
Jeg slåss ikke for kråkene.
Vi kom hit for å snakke.
Jaså? Du og den pene kråken snakker visst mye, Tormund.
Kneler du og suger pikken hans etterpå?
Samle de eldste, så snakker vi.
Jeg heter Jon Snow.
Jeg er øverstkommanderende for Nattens voktere.
Vi er ikke venner. Vi har aldri vært venner.
Vi kommer ikke til å bli venner i dag.
Dette handler ikke om vennskap. Dette handler om overlevelse.
Dere må søke beskyttelse bak Muren.
- Dere bygget Muren. - Bryr kråker seg om vår overlevelse?
Nei, men det er andre tider nå.
Hvitvandrerne gjør ikke forskjell på det frie folket og kråker.
- Men sammen kan vi beseire dem. - Beseire hvitvandrerne? Lykke til.
Kanskje vi kan rømme fra dem.
Dette er ikke lureri.
En gave til de som blir med oss.
Drageglass.
En nattens vokter drepte en hvitvandrer med en sånn dolk.
- Så du det? - Nei, men jeg tror ham.
- Det fins historier om drageglass. - Og om store isedderkopper.
Tviler du fortsatt?
- Bli med, så gir vi dere våpnene. - Hvor?
Det er fruktbar jord syd for Muren. Dere skal få bosette dere der.
Jeg kjente Mance Rayder. Han ville gi folket sitt et nytt liv.
- Vi kan gi dere det nye livet. - Hvis?
Hvis dere lover å kjempe med oss når den virkelige krigen begynner.
Hvor er Mance?
- Han døde. - Hvordan?
Jeg skjøt en pil i hjertet hans.
La oss sende øverstkommanderende tilbake til Castle Black, uten øyne.
Dere så ikke Mance dø. Det gjorde jeg.
Kongen som beseiret oss, Stannis, ville brenne ham levende.
Jon Snow trosset den jævelens ordre.
Han var barmhjertig. Og modig.
Nå må vi ha motet til å inngå fred med menn vi har drept i generasjoner.
Min far, onkel og to brødre ble drept av kråker.
Jeg ber dere ikke glemme deres døde. Jeg vil aldri glemme mine.
Jeg mistet 50 brødre da Mance angrep Muren.
Men nå ber jeg dere tenke på barna deres.
De får aldri sine egne barn om vi ikke står sammen.
Den lange natten nærmer seg, og de døde med den.
Ingen klan kan stoppe dem. Hverken det frie folket, Nattens voktere-
- eller Syds konger kan stoppe dem. Vi kan bare gjøre det sammen.
Selv det er kanskje ikke nok, men vi gir i det minste jævlene kamp.
Går du god for denne mannen, Tormund?
Han er penere enn begge mine døtre, men han kan slåss.
Han er ung, men han kan lede.
Han trengte ikke komme til Hardhome. Han trenger oss.
Og vi trenger ham.
Mine forfedre ville spyttet på meg.
Mine også. Men drit i dem, de er døde.
Jeg kommer aldri til å stole på en mann som går i svart.
Men jeg stoler på deg, Tormund. Hvis du sier at dette er det rette...
Er vi med deg.
Dette er det rette.
Jeg er enig med Tormund. Blir vi her, er det ute med oss.
Med kong kråke har vi i det minste en sjanse.
Tormund.
Du kan beholde det nye livet du vil gi oss.
Du kan beholde glasset ditt, kong kråke.
Når dere er om bord, dreper han dere og dumper dere i havet.
Han er vår fiende. Han har alltid vært vår fiende.
Jeg hater de jævla thennene.
- Hvor mange? Fem tusen? - Jeg er ikke så god til å telle.
- Vi etterlater for mange. - Mance forente dem til slutt.
- Men det tok faen meg 20 år. - Og han kjente dem bedre.
Maten tar slutt, og det fins ikke noe vilt her. De ombestemmer seg snart.
Gjør dere klare.
Johnna tar vare på deg, så hør på henne.
- Jeg vil bli med deg. - Jeg skal hente de gamle først.
Dra, dere.
Det er mye drageglass.
- Jeg har flere dolker her. - Legg den i sekken.
Hva faen er det du glor på?
Steng portene.
Steng portene!
Lukk opp portene!
Gjør klar buene!
Skyt!
Still dere i kø!
Skyt den!
Gjør plass!
- Øverstkommanderende! - Ro dem ut og hent meg siden! Nå!
- Slipp meg om bord! - Unna!
- Du burde være på en båt. - Du også. Jentene mine er med.
- Slippes de inn uten deg? - Jeg ga ordre om det.
Du kan ikke sørge for at de adlyder den.
Hvis de kommer gjennom, dør alle!
Nattens voktere, følg meg!
Flytt dere!
Unna!
Skyt!
Tormund! Sleden!
- Drageglasset. - Du og jeg!
Kom igjen!
Hent glasset.
Kom!
- Drageglasset! - Drit i det! Vi kommer til å dø her!
Faen!
Wun-Wun, til havet!
Skynd dere!
Ro!
Nå!
Tekst: Harald Plahter www.btistudios.com