Released on www.DanishBits.org
- Brenn dem! - Hvor er søsteren min?
Brenn dem!
Meera... De har funnet oss.
Jeg er så lei for det!
Bli med meg. Nå!
De døde hviler ikke.
- Det er så grønt. - Ja.
Sør for Riverlands vokser det helt andre tresorter.
Lønn, alm, bøk, poppel.
En pil her og der.
Nå som sommeren er over, får du snart se høstfargene.
Det er uansett mye grønnere her enn andre steder.
Du er nervøs. Du prater når du er nervøs.
Det er ikke bedre å tie.
Tenk at jeg er tilbake etter at far tvang meg til å si fra meg tittelen.
Han truet med å drepe meg i motsatt fall.
Man føler seg ikke velkommen da.
Jeg trodde definitivt ikke at jeg skulle ha familien med meg.
Du vet vel hva du skal si?
- At lille Sam er ditt barn. - Ja, det er viktig.
Tror han lille Sam er barnebarnet, lar han dere bli.
Han får utdanning, og du kan hjelpe ham med å lære å lese.
Hva har du sagt om meg til familien din?
- Jeg sa at vi møttes i nord. - Sa du hvor langt nord?
Pergamentet var ikke så stort.
Sa du ikke hvor jeg er fra, at jeg er av villfolket?
Du skjønner... Far liker ikke villfolk.
Han håpet jeg skulle bli mann ved "å drepe noen jævla villmenn".
Det er best å unngå å snakke om det, om det er mulig.
Jeg tror vi er fremme.
- Sam. Å, Sam. - Hei, mor.
Jeg trodde aldri at vi skulle møtes igjen.
- Talla? Du er en kvinne nå! - Jeg må gifte meg med Symun Fossoway.
- Han har gule tenner... - Det er nok, Talla.
Mor, dette er Gilly.
Du store... Så vakker du er.
Jeg er glad for å møte deg, lady Tarly.
Dette... Dette er sønnen vår, Samwell.
Hei, lillegutt. Det er meg, farmoren din.
- Får jeg holde ham? - Ja, selvsagt.
Du er nysgjerrig, det merker jeg.
- Du blir lærd, som faren din. - Hvor er far? Kommer de?
De er ute på jakt. De er hjemme til middag.
Kom inn. For en reise. Dere må være utslitt.
Kom. Du vil jo bade etter reisen.
Du kan låne en kjole av meg til middagen.
Hva er fargen din? Midnattsblå eller sølv?
Kom. Du kan bruke et av mine bad.
- Er det ingen annen løsning? - De er urolig.
Selvsagt er jeg urolig for henne.
- Det virker veldig farlig. - Hun beskyttes hele veien.
Troens soldater er strenge mot de som tar seg friheter.
Og dronning Margaery er ikke moren Deres.
Jeg tror gudene gir folket en vennlig innstilling.
Hun har åpnet hjertet sitt for dem.
Hun har alltid vist hengivenhet for de fattige.
Nå viser hun gudene hengivenhet også.
Vil De treffe henne?
- Har de skadet deg? - Nei, Deres Nåde.
Jeg har savnet deg mer enn du kan ane.
Snart er vi sammen igjen. Alt blir bedre enn det var.
Bedre på hvilken måte? Snart...
Botsgangen. Han sier at det er den eneste løsningen.
- Har du snakket med høyspurven? - Ja. Noen ganger.
- Har du? - Ja. Han er ikke helt som forventet.
Du syns jeg er gal. Jeg høres gal ut.
Nei. Nei, det gjør du ikke. Aldri.
- Du har rett. Han er mer... - Det er han.
Det er noe ved ham og hans syn på verden.
Det er ikke lett å erkjenne hvem man egentlig er.
Det har tatt meg tid. Han har hjulpet meg.
Hva snakker du om? Du er et godt menneske. Det har du alltid vært.
Du er den beste jeg kjenner. Jeg sa at du viste de fattige hengivenhet.
Ja, jeg besøkte rønnene deres og forsikret meg om at alle så det.
Jeg ga dem aldri det de virkelig trengte.
Jeg har tenkt mye på hvor god jeg var til å late som jeg var god.
Jeg lagde historier om hvem jeg var, og hvorfor jeg gjorde som jeg gjorde.
Det var så mange løgner i historiene.
- Jeg forstår ikke... - Det går bra.
Det er en befrielse å kvitte seg med løgnene.
Og Loras?
Jeg elsker broren min. Det vil jeg alltid gjøre.
Sjelen hans er ren og perfekt.
Syndene hans fjerner ikke renheten, de bare tilslører den.
Han må bare gjøre bot for dem. Det må alle.
Før eller senere, på en eller annen måte.
Gudene har en plan for alle.
Det er vanskelig å gå med denne.
Den er vakker. Du er vakker.
Dette hjortekjøttet var godt. Er det fra dagens jakt?
Det har vi ikke rukket å preparere. Dette er fra forrige uke.
Selvsagt. Beklager, lang reise.
Vi felte den fra 60 meter med ett skudd.
Det var en real avstand.
- Jakter dere mye ved Muren? - Ja. Ja. En hel del.
Nord for Muren må du jakte for å spise.
- Mest rådyr eller hjort også? - Kaniner.
Av og til ekorn.
Jeg sier "vi", men det er som oftest min venn Jon. Iblant er det Edd.
Gilly er også en dyktig jeger.
- Eller jegerinne. - Det er vel vanlig der du er fra.
Vi traff en mann, lord Umber fra Last Hearth, som lærte døtrene å jakte.
Lærte faren din deg å jakte? Det hadde aldri faren vår gjort.
Faren vår kunne ha lært litt av faren din.
Nå er det nok.
- Samwell, vil du ha mer brød? - Ja. Ja takk. Takk, mor.
Er du ikke feit nok?
Jeg reiste sørover på øverstkommanderendes ordre.
Jeg leste brevet ditt. Du skal bli mester.
Ja, og når jeg har kjedet mitt, drar jeg tilbake til Castle Black.
Jeg trodde Nattens voktere skulle gjøre deg til en mann.
I det minste noe som lignet en mann.
Du klarte å forbli svak og feit.
Du sitter med nesa i bøkene... og leser om bedre menns bragder.
Du kan vel ennå ikke ri eller svinge et sverd?
Å være mester hos Nattens voktere er en stor ære.
Han kan svinge et sverd. Han drepte en thenn.
- Han drepte en hvitevandrer. - De fins ikke.
Jeg så det da vi dro ned til Castle Black.
Han stakk en dolk i hvitevandrerens hjerte.
Han risikerte livet sitt for å redde meg mange ganger.
Han er en bedre kriger enn noen av dere.
På vei ned til Castle Black?
Hvor drepte han en hvitevandrer?
Hvor er du fra? Hvordan traff du sønnen min?
Nattens voktere kom til oss.
- Hvor? - Gilly.
- Nord for Muren. - Nord for Muren?
Du er av villfolket.
De sju rikene har kjempet mot de barbarene i århundrer-
- og nå har jeg en som gjest i hjemmet mitt!
Takket være sønnen min.
Ser du det sverdet? Det heter Heartsbane.
Vi har hatt det i familien i 500 år.
Det er valyrisk stål. Det fins bare en håndfull av dem.
Det skal arves av min førstefødte sønn når jeg dør. Ham.
Han kommer aldri til å svinge det sverdet.
Om han blir lord Tarly av Horn Hill, blir det denne familiens endelikt.
Jeg trodde du var en hore fra Mole's Town. Jeg hadde akseptert det.
Hvem andre ville hatt ham?
Men jeg overvurderte ham.
Det var en villfolkhore som forførte sønnen min.
Ville du hevne deg på meg, gutt?
Og få meg til å spise sammen med det?
Du fikk det du var ute etter. En løsunge. En halvblodsløsunge.
Din invitasjon til vårt hjem.
Kom, vennen. Talla. Jeg har mistet appetitten.
- Han vanærer oss. - Du vanærer deg selv.
Moren din er en god kvinne. Du er ikke henne verdig.
For hennes skyld kan villfolkjenta bli og jobbe på kjøkkenet.
Løsungen skal oppdras her.
Men dette blir din siste natt på Horn Hill.
Beklager at jeg lot ham behandle deg sånn.
Jeg var redd han skulle kaste ut deg og lille Sam.
Jeg er ikke sint på deg-
- men fordi fæle mennesker kan gjøre sånt mot gode mennesker.
- Når må du dra? - Når det lysner.
Si farvel til ham for meg.
Du er ikke som han tror du er, Sam. Han vet ikke hva du er.
Farvel, Gilly.
- Sam? - Vi drar.
- Hva? - Ta tingene dine.
- Jeg har ingen ting. Hva gjør du? - Vi tre hører sammen.
- Hva med moren og søsteren din? - De forstår det.
- Det er hennes kjole. - Hun bryr seg ikke om det.
Du kler den bedre uansett.
- Sam, det er din fars sverd. - Det er min families sverd.
Sam, kommer han ikke til å ta det tilbake?
Han kan bare prøve.
Løven og rosen er ett Jeg takker gudene for det
Og deg, min vakre brud Vil jeg elske til evig tid
Vær hilset, kong Joffrey Vær hilset, dronning Margaery
Jeg skal skåle for min dronning For ingen er penere
Kjære onkel, vil du dele min glede og fylle opp i begeret?
Hell innpå, edle konge Av denne søte vin
Det blir hans siste tår Og hevnen er min
Gift! Mord!
Jeg gisper! Jeg dør!
Å, forsverg!
Og det var han som forgiftet meg!
Min onde onkel dverg
Min førstefødte sønn Min gylne løve
Skjendig de deg drepte
Måtte du finne evig fred Uten strid og smerte
Hør min bønn, onde guder Ta heller mitt kjød
Jeg orker ikke mer når min kjære sønn er død
Å, akk og ve!
Å, dystre dag Mitt hjerte har bristet
Alt håp er ute All glede er borte
Min fremtid jeg har mistet
Hva er det som lukter så? Noen jeg snart gjør ende på
Nå skal vi se om det var tull at Tywin Lannister driter gull
Ditt fæle beist, du drepte min viv Og nå tar du din fars liv
Det verste barnet i vårt land
Fordømte dag da jeg utnevnte deg til...
Min største synd, nå må jeg fly Over havet til en annen by
For å begå mer forræderi Frykt ikke vinteren
Frykt meg!
Takk!
Mine damer og herrer, jeg presenterer Bianca! Clarenzo!
Jeg presenterer Bobono! Her er Camello!
Og sist, men ikke minst, den sjarmerende lady Crane!
Bank denne skikkelig. Rist ut loppene.
For et dårlig publikum!
- Jente? Hva gjør du her? - Ingenting.
Jeg så deg blant publikum forleden.
Hvor mange ganger har du sett stykket?
- Tre ganger. - Betalte du?
Nei.
Jeg husker da skuespillerne kom til byen min. Jeg snek meg også inn.
Jeg så de malte ansiktene og kostymene, hørte på sangene-
- og gråt da unge elskende døde i hverandres armer.
Jeg rømte hjemmefra og slo følge med dem.
- Du er veldig god. - Avslutningstalen er dårlig.
Men om jeg skal være ærlig, er den ikke bra skrevet.
Endre den.
Uten deg er det bare fis, rap og slag.
Hvordan ville du endret den?
Dronningen elsker sønnen mer enn noe annet.
Om han ble tatt fra henne, hadde hun ikke bare grått.
Hun hadde vært sint.
Hun ville ha drept den som gjorde det mot henne.
- Hva heter du? - Mercy.
Du har uttrykksfulle øyne, Mercy. Flotte øyenbryn.
- Liker du å late som du er en annen? - Jeg må gå. Far venter på meg.
Lady Crane, de elsket deg.
De var hyggelige eller fulle. Eller hyggelig fulle.
Ingen lo av Neds død. De er verre enn dyr.
- De elsket henne. Alle elsker henne. - Ja, du beundres av både folk og fe.
Jeg gjør det jeg kan med det jeg får.
Med det du får?
- Jeg tenkte... - Så alle tenker nå?
- Full av ideer opp til puppene! - Jeg mente ikke...
Du har idéer. Jeg har idéer. Han har idéer.
Er mine idéer mer verdifulle enn dine fordi jeg har gjort dette hele livet?
Hvem kan bedømme mitt arbeid?
Jeg vet hva jeg gjør. Du får ikke ha noen mening.
Pass deg for henne.
Hun vil at du skal dø.
- Og? - Det ble som jeg trodde.
Det var synd. En jente hadde mange gaver.
Du lovte meg.
Ikke la henne lide.
Kompani, holdt!
- Min herre. - Min herre.
Mine venner. Tiden er inne.
Galskapen har tatt over byen-
-og har barna mine i sine klør!
Nå må vi drive den tilbake under steinene der den kom fra.
Galskapens tid er over!
Fremad marsj!
Rik eller fattig, adelig eller menigmann...
om vi synder, må vi gjøre bot.
Margaery av huset Tyrell kom til oss som en synder.
Hun sto til rette for gudene i den hellige katedralen og løy.
Hun lukket øynene for brorens synder, hun skjemte ut huset sitt-
-kongen sin og seg selv.
Kompani, holdt!
Vend om!
Lord Tyrell.
- Ser Jaime. - Beklager at vi avbryter.
Vi har kommet for å hente Margaery og ser Loras Tyrell.
Gi oss dem, så drar vi.
Jeg har ikke myndighet til å gi dere dem.
Og dere har ikke myndighet til å ta dem.
Spyd klar!
Jeg snakker for kong Tommen, den første av hans navn.
Gudene erkjenner ikke hans myndighet i saken.
Du har alt fornærmet ett mektig hus, det skjer ikke igjen.
Hver eneste spurv dør før Margaery Tyrell går nedover gaten.
Å dø i gudenes tjeneste ville gjøre alle glade.
Vi lengter etter det.
Men det trengs ikke i dag.
Det blir ingen botsgang.
Hvil!
Dronning Margaery har gjort bot for syndene sine-
- ved å lede en annen inn i De sjus sanne lys.
Sammen kunngjør vi dette som en ny, harmonisk tidsalder.
En hellig allianse mellom kronen og troen.
Velsigne Dem, dronning Margaery.
Kronen og troen er verdens to grunnpilarer.
Sammen skal vi bringe De sju riker til en ny storhetstid.
- Hva skjer? - Han slo oss. Det er det som skjer.
Angriper du troen, angriper du kronen.
Det gjør deg uegnet til å være øverstkommanderende i kongens garde.
Jeg har vært kongevakt siden før du ble født.
Du må ikke gjøre dette. Du må ikke gjøre noe.
- Jeg står til ansvar for gudene. - Ikke når du sitter der.
Kronens avgjørelse er endelig.
Skal jeg gå naken gjennom gatene?
Eller sitte i en fengselscelle for å lære meg om gudenes nåde?
Du har tjent huset ditt og kongen din lojalt i mange år.
Det skal du fortsette med.
Men ikke i denne byen.
Har du... mistet det?
- Ja, far. - Det er et slott, ikke en sau!
Jeg antar at du vet hvor det er. Du mistet ikke Riverrun.
- Du lot Blackfish ta det fra deg. - Han overrasket oss.
- Han kjenner slottet bedre enn oss. - Han rømte etter Blodbryllupet.
Du hadde ham her og lot ham slippe unna.
Da jeg ba deg drepe ham, fant du ham ikke.
Da har man mistet noe. Nå har han tatt Riverrun.
- Det er ikke rettferdig... - I 300 år kysset vi Tullys støvler.
Vi avla en ed til dem og deres stinkende fiskefaner. Aldri mer!
- Riverrun er vårt. Ta det tilbake! - Vi har ikke nok menn.
Vi har ti ganger mer enn den jævla Blackfish.
Mallisterene og Blackwoodene går mot oss.
Brorskapet uten fane samler bøndene mot oss og raider leirene våre.
Riverrun kan stå imot en beleiring i et år.
Vil jeg ha unnskyldninger, får hun styre! De ler av oss!
De ler av oss hele veien til King's Landing.
Jeg hører det i søvne! Jeg er ikke død ennå, uheldigvis for deg.
Jeg dør ikke før de kveles av latteren. Ta slottet tilbake.
- Han gir aldri opp, far. - Jo da, han gir opp.
Vis ham kniven som drepte Robb Starks barn i morens mage.
Og du kan vise ham kniven som skar opp niesens hals.
Og minn ham på hvem som giftet seg ved Blodbryllupet.
Nevøen hans.
Opp med humøret, lord Edmure. Du skal hjem.
Jeg har blitt sendt ut for å takle Blackfish.
Walder Frey klarer det ikke selv siden han er 400 år gammel.
Jeg sendes til Riverlands for en beleiring som kan vare i måneder.
Det er bedre å lede en hær enn å være i en fengselscelle.
- Jeg drar ikke til Riverlands. - Så hva skal du gjøre?
Jeg skal gi Bronn den største gullsekken noensinne-
- og be ham samle de beste drapsmennene han kan finne.
Jeg leder dem til katedralen og dreper høyspurven.
- Det kan du ikke. - Han stjal sønnen vår!
Han ødelegger familien vår. Hvordan skal vi behandle ham?
Vi skal behandle ham nådeløst.
Du kommer ikke levende ut av katedralen. Da er alt forgjeves.
Led hæren vår, der du hører hjemme. Der far ville ha deg.
Vis mennene hva lojalitet er.
Vis dem hvem Lannistere er, og hva vi gjør mot fiendene våre.
Ta det dumme slottet tilbake fordi det er vårt, og fordi du kan.
Du stilles snart for retten. Jeg må være her for deg.
Det blir tvekamp. Jeg har Fjellet.
De har gjort oss sterkere. Alle sammen.
De aner ikke hvor sterke vi er, eller hva vi skal gjøre med dem.
Vi har alltid vært sammen. Vi skal alltid være sammen.
Vi er de to eneste i hele verden.
Hvorfor hjalp du oss?
- Den treøyde ravnen ba meg. - Han er død.
Nå lever han igjen.
Da jeg så deg sist, var du en guttunge.
En uredd gutt som elsket å klatre på slottsmurene.
- Han skremte moren sin. - Hvem er du?
Onkel Benjen.
Jon skrev at du forsvant bortenfor Muren.
Jeg ledet noen jegere på jakt etter hvitevandrere.
De fant oss. En hvitevandrer stakk meg i magen med et issverd.
Jeg skulle dø, forvandles.
Barna fant meg. De stoppet vandrernes magi.
- Hvordan? - Slik de lagde vandrerne. Du så det.
Drageglass.
Du fikk et drageglasskår boret inn i hjertet.
Du er den treøyde ravnen nå.
Jeg rakk ikke å lære alt. Jeg har ikke kontroll.
Du må lære å kontrollere det før Nattens konge kommer.
Drikk.
På en eller annen måte finner han frem til menneskenes verden.
Når han gjør det, venter du på ham.
Da er du klar.
Går det bra?
- Hvor langt er det til Meereen? - Minst en uke.
Hvor mange skuter trenger jeg for å reise til Westeros?
Med dothrakiene og hestene deres, De usvertede og Andresønnene?
- Tusen skuter. Trolig flere. - Hvem har så mange?
- Ingen. - Ikke ennå.
Så vi rir til Meereen og seiler til Westeros. Hva skjer etterpå?
- Jeg tar det som er mitt. - Du skal ikke sitte i et slott.
Så hva skal jeg gjøre?
Du er en erobrer, Daenerys Stormborn.
Vent her.