Susirasiu tave vėliau.
Čia nesaugu.
Paskirsiu tau kelis vyrus.
Eisiu vienas.
Tikrosios karalienės Deineris Targarien vardu,
nuteisiu jus mirčiai.
Pilkasis Kirmine!
Viskas baigta.
Šie vyrai - kaliniai.
Viskas baigsis, kai įveiksim karalienės priešus.
Negi jie dar nepakankamai įveikti?
-Jie klūpi. -Jie kvėpuoja.
Bičiuli, apsižvalgyk. Mes laimėjom.
Aš vykdau karalienės įsakymus, ne jūsų.
O koks karalienės įsakymas?
Nužudyti visus, kurie palaiko Sersėją Lanister.
Jie - laisvi žmonės.
Ir patys pasirinko už ją kovoti.
Ramiau, vyrai. Ramiai!
Džonai.
Reiktų pasišnekėt su karaliene.
Mes - vieno kraujo.
Jūs tesėjot visus man duotus pažadus.
Nužudėt mano priešus geležiniais kostiumais.
Sugriovėt jų akmeninius namus.
Padovanojot man Septynias karalystes!
Torgo Nudo.
Tu buvai šalia manęs Nuo pat Išdidumo aikštės.
Tu esi drąsiausias tarp vyrų, ištikimiausias karys.
Skiriu tave visų mano pajėgų vadu,
Karalienės karo vadu.
Nesuteptieji.
Jūs buvot išplėšti iš motinų glėbių ir auginami kaip vergai.
Dabar
jūs esat išlaisvintojai!
Išlaisvinot Karaliaus uosto gyventojus nuo tironijos!
Bet karas nesibaigė.
Mes nesudėsim ginklų, kol išlaisvinsim
visus pasaulio žmones!
Nuo Vinterfelo iki Dorno,
nuo Lanisporto iki Kvarto,
nuo Vasaros salų iki Nefrito jūros.
Moterys, vyrai ir vaikai
per ilgai kentėjo.
Ar sulaužysit su manim tą užburtą ratą?
Tu išlaisvinai savo brolį.
Įvykdei išdavystę.
Aš išlaisvinau savo brolį.
O jūs išžudėt visą miestą.
Išveskit jį.
Ką tu čia veiki?
Kas nutiko?
Atvykau nužudyti Sersėjos.
Bet tavo karalienė mane aplenkė.
Dabar ji - visų karalienė.
Pasakyk tą Sansai.
Palauk už miesto vartų. Susirasiu tave.
Džonai.
Ji žino kas tu.
Kas tu iš tiesų esi.
Tu amžinai kelsi jai grėsmę.
O aš moku atpažint žudikę.
Ar atsinešei vyno?
Ne.
Ką gi...
Ačiū, kad atėjai.
Mūsų karalienė ilgai kalinių nelaiko.
Čia turbūt žiaurus teisingumas.
Išdaviau artimiausią draugą, mačiau, kaip jis sudegė.
O dabar Vario pelenai galės pasakyt maniškiam:
"Aš tau sakiau."
Tik dabar susivokiau.
Kalbu su vieninteliu gyvu žmogum, žinančiu, kas manęs laukia.
Tai ar yra pomirtinis gyvenimas?
Aš jo nemačiau.
Turėčiau būt dėkingas.
Užmarštis - tai geriausia, ko galiu tikėtis.
Pasmaugiau savo meilužę.
Arbaletu nušoviau savo tėvą, išdaviau karalienę.
-Neišdavei. -Išdaviau.
Ir po to, ką pamačiau, vėl išduočiau.
Aš pasirinkau savo likimą.
O Karaliaus uosto gyventojai negalėjo rinktis.
Aš negaliu pateisint to, kas nutiko.
Ir nebandysiu.
-Bet karas jau baigės. -Ar tikrai?
Kai išgirdai jos kalbą su kariais,
ar tikrai atrodė, kad ji nebekovos?
Ji išlaisvino Vergų įlankos gyventojus.
Ji išlaisvino Karaliaus uosto gyventojus.
Ir toliau tą darys,
kol visi pasaulio žmonės bus laisvi.
Ir ji galės juos valdyti.
O tu buvai šalia, patarinėjai jai.
Iki šiandienos.
Varis buvo teisus.
Aš klydau.
Buvo kvaila manyt, kad aš ją suvaldysiu.
Karalienės prigimtis - ugnis ir kraujas.
Manai, kad mūsų šeimos šūkiai prilimpa
mums nuo pat gimimo ir mes tokie tampame?
Tuomet ir aš esu ugnis bei kraujas.
Ji - ne jos tėvas. Ir tu - ne Taivinas Lanisteris.
Mano tėvas buvo blogas žmogus. Kaip ir mano sesuo.
Sudėjus visus jų nužudytų žmonių lavonus,
jie nesudarytų nė pusės to, kiek karalienė išžudė
-per vieną dieną. -Sersėja nepaliko jai išeities.
Kai vartai atsivėrė, kova baigės.
Ji pamatė savo draugę nukirsta galva.
Matė, kaip nušovė jos drakoną.
Ir už tai ji sudegino miestą.
Lengva smerkt, kai esi toli nuo mūšio lauko.
Ar tu būtum taip pasielgęs?
Ką?
Juk tu skraidei ant drakono.
Pajutai tą galią. Ar būtum sudeginęs miestą?
Nežinau.
Žinai.
Nesakai, nes nenori jos išduoti.
Bet tu žinai.
Koks skirtumas, ką aš daryčiau?
Tai labai svarbu.
Kai ji išžudė vergų pirklius Astapore,
tikiu, kad skundėsi tik pirkliai.
Juk jie buvo blogi žmonės.
Kai ji nukryžiavo šimtus miriniečių, kas galėjo ginčytis?
Jie buvo blogi žmonės.
Tie Dotrakių Khalai, kuriuos ji sudegino...
Jie su ja būtų pasielgę žiauriau.
Visur, kur ji pasirodo. miršta blogi žmonės.
O mes ją už tai šlovinam.
Ji darosi vis galingesnė
ir vis labiau įsitikinusi, kad yra gera ir teisinga.
Ji tiki, kad jos likimas - sukurti geresnį pasaulį.
Jei tuo tikėtum...
Jei nuoširdžiai tuo tikėtum, ar nežudytum
visų, kas pastotų tau kelią į rojų?
Suprantu, kad ją myli.
Ir aš ją myliu.
Tik ne taip sėkmingai kaip tu.
Bet aš iš visos širdies ja tikėjau.
Meilė galingesnė už išdavystę.
Mes visi tą žinom.
Prisimink mano brolį.
"Meilė - tai pareigos mirtis."
Dabar tą sugalvojai?
Meistras Eimonas man tą kadaise pasakė.
Kartais pareiga yra meilės mirtis.
Tu esi skydas, saugantis žmonių karalystes.
Visad stengeisi elgtis teisingai.
Tu bet kokia kaina
stengeisi apginti žmones.
Kas dabar žmonėm kelia didžiausią pavojų?
Tai siaubingas klausimas.
Bet ir teisingas.
Negi manai, kad būsiu paskutinis, kurį ji nužudys?
Kas yra pavojingesnis už teisėtą Geležinio sosto paveldėtoją?
Čia jos sprendimas. Ji - karalienė.
Gaila, kad viskas taip susiklostė.
O tavo sesės?
Negi manai, kad jos nusilenks?
Jos bus ištikimos sostui.
Kaip manai, kodėl Sansa man pasakė tiesą apie tave?
Nes nenori, kad Deni būtų karalienė.
-Ne ji tą sprendžia. -Ne.
Bet tu gali nuspręst.
Ir turi nuspręsti dabar.
Kai buvau maža, brolis pasakojo, kad jį išliejo
iš 1000 kritusių Eigono priešų kalavijų.
Kaip 1000 kalavijų
įsivaizduoja mergaitė, nesugebanti suskaičiuot iki 20?
Įsivaizdavau didžiulį kalavijų kalną.
Tiek daug kritusių priešų,
kad matėsi tik Eigono padai.
Mačiau, kaip jie gatvėj žudė Lanisterių šalininkus.
Jie sakė, kad vykdo tavo įsakymus.
-Tai buvo būtina. -Būtina?
Ar tu ten buvai?
Ar matei?
Deginami vaikai, maži vaikai!
Bandžiau taikiai susitart su Sersėja.
Ji pasinaudojo jų nekaltumu kaip ginklu.
-Tikėjosi mane sulaikyt. -O Tirionas?
Jis veikė išvien su mano priešais.
Kaip tu elgeis su tokiais žmonėm,
nors tau dėl to plyšo širdis?
Atleisk jam.
-Negaliu. -Gali.
Gali atleist jiem visiem, parodyt, kad jie suklydo.
Padėk jiems suprast.
Meldžiu, Deni.
Mes negalim dangstytis gailestingumu.
Tą pasaulį, kurio mums reikia,
sukurs ne tie, kurie yra ištikimi šiam pasauliui.
Mums reikia pasaulio, kuriam vyrautų gailestingumas.
Taip ir bus.
Sunku įsivaizduoti tai, ko dar nėra buvę.
Gerą pasaulį.
Iš kur tu žinai?
Iš kur žinai, kad jis bus geras?
Nes aš žinau, kas yra gėris,
Ir tu žinai.
-Ne. -Žinai.
Žinai. Nuo pat gimimo.
O kaip visi kiti?
Tie, kurie mano, kad žino, kas yra gėris.
Jie neturi teisės rinktis.
Būk šalia manęs.
Sukurkim naują pasaulį kartu.
Čia mūsų priežastis.
Taip buvo nuo pat pradžių,
nuo tada, kai buvai berniukas pavainikio pavarde,
o aš buvau mergaitė, nesugebanti suskaičiuot iki 20.
Siekim to kartu.
Kartu sulaužykim tą ratą.
Tu - mano karalienė.
Dabar ir per amžius.
Kur Džonas?
-Jis mūsų kalinys. -Kaip ir lordas Tirionas.
Jie turėjo čia dalyvaut.
Mes nuspręsim, ką darysim su savo kaliniais.
Šis miestas priklauso mum.
Pažvelgę už miesto sienų,
pamatysit tūkstančius šiauriečių, kurie paaiškins,
kodėl jum būtų ne į naudą nuskriaust Džoną Snou.
O tūkstančiai nesuteptųjų mano priešingai.
Kai kurie iš jūsų mokat greit atleist.
Bet geležiniai kariai neatleidžia.
Prisiekiau tarnaut Deineris Targarien.
Tu prisiekei tarnaut tironei.
Ji mus išlaisvino nuo tironės.
Jos dėka Sersėjos nebėra.
Džonas Snou dūrė peiliu jai į širdį.
Tegu Nesuteptieji jį nubaudžia.
Dar paminėk mano brolio nužudymą ir perrėšiu tau gerklę.
Draugai, nurimkit.
Jau pakankamai ilgai pykstamės.
Torgo Nudo. Ar teisingai ištariau?
Jei ne tu ir tavo vyrai,
būtume pralaimėję karą su numirėliais.
Ši šalis niekad nesugebės atsidėkoti.
Bet mes galim pabandyt.
Ryče yra žemės. Puikios žemės.
Ten gyvenusių žmonių nebėra.
Galit ten įsikurt. Sukurkit šeimą
su Nesuteptųjų herbu.
Karo jau gana.
Jūsų tūkstančiai. Kaip ir jų.
Juk žinot, kuo viskas baigsis.
Reikia rast geresnį būdą.
Mums atlygio nereikia.
Mums reikia teisingumo.
Džono Snou laisvėn nepaleisim.
Čia ne jūsų sprendimas.
Tu čia ne tam, kad kalbėtum!
Jau pakankamai prisiklausėm tavo kalbų.
Tu teisus.
Iš žodžių nebėra naudos.
Bet ne jums tą nuspręsti.
Džonas įvykdė nusikaltimą čia.
Jo likimą nuspręs mūsų karalius.
Arba karalienė.
Mes neturim karaliaus ar karalienės.
Jūs - įtakingiausi Vesteroso žmonės.
Išsirinkit valdovą.
Apsispręskit.
Milordai ir damos...
Turbūt čia - svarbiausia akimirka mūsų gyvenime.
Šiandienos sprendimas paliks žymę istorijos metraščiuose.
Stoviu prieš jus kaip vienas vyresniųjų šalies lordų.
Dviejų karų veteranas.
Manau, kad patirtis suteikė man vadovavimo įgūdžių
-ir suprati... -Dėde?
Sėskitės.
Juk turim ką nors pasirinkti.
Kodėl tik mes?
Mes atstovaujam svarbiausiom šeimom, bet mūsų išrinktasis
vadovaus ne tik lordams ir damoms.
Gal sprendimą dėl to, kas visiem geriausia
reiktų palikti...
na... visiems.
Gal leiskim balsuoti ir šunims?
Paklausiu savo žirgo.
Turbūt tu nori karūnos.
Aš?
Neūžauga?
Pusė žmonių manęs nekenčia už tai, kad tarnavau Deineris.
Kita pusė - už tai, kad ją išdaviau.
-Prastesnio kandidato nesugalvočiau. -Tai kas tada?
Pastarąsias kelias savaites visą laiką mąsčiau.
Apie mūsų kruviną istoriją.
Apie padarytas klaidas.
Kas suvienija žmones?
Ir armijas?
Auksas?
Vėliavos?
Istorijos.
Pasauly nėra nieko galingesnio už puikią istoriją.
Nieks negali jos sustabdyt.
Joks priešas jos neįveiks.
O kieno istorija geresnė
už Brano Palaužtojo?
Berniukas iškrito iš aukšto bokšto ir liko gyvas.
Jis žinojo, kad nebevaikščios, tad išmoko skraidyt.
Būdamas luošas, jis kirto sieną
ir tapo Triakiu varnu.
Jis - mūsų atmintis,
visų mūsų istorijų sergėtojas.
Karai, vestuvės, gimimai, žudynės, badai.
Mūsų pergalės,
pralaimėjimai,
praeitis.
Kas geriau galėtų vest mus į ateitį?
Brano valdymas nedomina. Jis negali turėt vaikų.
Puiku. Karaliaus sūnūs gali būti žiaurūs ir kvaili,
kaip jau puikiai žinai.
Jo sūnūs niekad mūsų nekankins.
Tą ratą mūsų karalienė norėjo sulaužyt.
Nuo šiol valdovais bus ne gimstama.
Juos šioj vietoj išrinks Vesteroso lordai ir damos,
kad jie saugotų karalystes.
Suprantu, kad to nenori.
Suprantu, kad valdžia tau nerūpi.
Bet klausiu, jei išrinksim tave,
ar užsidėsi karūną?
Ar vadovausi Septyniom karalystėm
nuo šiandienos iki pat mirties?
Kaip manai, kodėl sukoriau tokį kelią?
Už Brandoną Starką...
Aš už.
Taip.
-Taip. -Taip.
Taip.
Nežinau, ar aš galiu balsuot, bet taip.
Taip.
Myliu tave, broliuk. Amžinai mylėsiu.
Būsi puikus karalius.
Bet dešimtys tūkstančių šiauriečių žuvo Didžiajam kare,
gindami visą Vesterosą.
O likę gyvi matė per daug
ir per sunkiai kovojo, kad vėl kam nors lenktųsi.
Šiaurė liks nepriklausoma karalystė.
Kaip kad buvo tūkstančius metų.
Šlovė Branui Palaužtajam,
Pirmajam šiuo vardu, Andalų ir Pirmųjų žmonių karaliui,
Šešių karalysčių lordui ir Sosto sergėtojui.
Šlovė Branui Palaužtajam!
Lorde Tirionai,
tu būsi mano Ranka.
Ne, jūsų didenybe, aš nenoriu.
O aš nenoriu būt karalius.
Aš to nevertas.
Maniau, kad esu išmintingas, bet nesu.
Maniau, kad žinau, kas yra teisinga, bet klydau.
Pasirink serą Davosą. Bet ką kitą.
-Renkuosi tave. -Tu negali.
Galiu.
-Aš karalius. -Šis žmogus - nusikaltėlis.
-Jis nusipelno teisingumo. -Ir ką tik jo sulaukė.
Jis padarė daug siaubingų klaidų.
Ir visą gyvenimą stengsis jas ištaisyti.
To negana.
Atiduodami tave Nesuteptiesiem, pradėtume karą.
Tave paleisdami, sukeltume karą.
Naujas karalius nusprendė išsiųst tave į Nakties sargybą.
O ji dar egzistuoja?
Visad reikės namų pavainikiams ir nusidėjėliams.
Tu neturėsi nei žmonos,
nei žemių,
nei vaikų.
Žinoma, Nesuteptieji norėjo tavo galvos.
Bet Pilkasis Kirminas sutiko su bausme iki gyvos galvos.
Sansa ir Arija norėjo tave išlaisvint.
Bet jos supranta, kad naujas karalius nori užtikrinti taiką.
Niekas nedžiūgauja.
Vadinasi, tai - puikus kompromisas.
Ar tai buvo teisinga?
Tai, ką padariau?
Ką mes padarėm.
Jaučiuos nekaip.
Paklausk po 10 metų.
Nemanau, kad mes dar susitiksim.
Nebūk toks tikras.
Po kelerių metų tokio darbo
bet kas užsimanytų nusišlapint pasaulio krašte.
Visi vyrai jau laive.
Puiku.
Plauksim į Naato salą.
Norėčiau, kad būtų koks nors kitas būdas.
Ar atleisi man?
Tavo dėka Šiaurė laisva.
Bet jie neteko karaliaus.
Jiems atstovaus Nedo Starko dukra.
Geresnės valdovės jie nerastų.
Galėsi aplankyt mane. Juodojoj pily.
Negaliu.
Kas išdrįs tau pasakyt, kad moterys ten neįleidžiamos?
Į šiaurę negrįšiu.
Tai kur keliausi?
O kas yra Vesteroso vakaruose?
Nežinau.
Niekas nežino.
Ten visi žemėlapiai baigias.
Ten ir keliausiu.
Ar turi savo Adatą?
Štai čia.
Jūsų didenybe.
Atleisk, nebuvau šalia, kai manęs reikėjo.
Buvai ten, kur turėjai būti.
Seras Džeimis Lanisteris, žinomas kaip Karalžudys,
po to, kai Tirionas Lanisteris nužudė karalių Džiofrį I,
tarnavo karaliui Tomenui I,
buvo sučiuptas Šnabždesių miško mūšyje.
Jį išlaisvino ledi Keitlina Stark.
Jis prisiekė prisijungti prie gyvųjų pajėgų,
atkeliavo į Šiaurę, į Vinterfelą.
Vėliau paspruko iš nelaisvės ir nuvyko į pietus, tikėdamasis
išgebėti sostinę nuo sunaikinimo. Žuvo gindamas savo karalienę.
Tai ne...
-Kas čia? -Ledo ir ugnies giesmė.
Archmeisterio Ebroso karų istorija
po karaliaus Roberto mirties.
Padėjau jam sugalvot pavadinimą.
Aš joje turbūt griežtai kritikuojamas.
Aš taip nepasakyčiau.
Jis mane apibūdino gražiai? Tikrai nesitikėjau.
Negražiai?
-Jis... -Ką jis?
Kas apie mane rašoma?
Nemanau, kad tu paminėtas.
Jūsų didenybe.
Mums trūksta Šnabždesių valdovo.
Ir Įstatymų valdovo.
-Ir Karo vado. -Taip, jūsų didenybe.
Kandidatai bus pristatyti
artimiausiom savaitėm.
O Drogonas? Ar yra žinių?
Jį matė skrendantį į rytus.
Kuo toliau, tuo geriau.
Gal man pavyks jį rasti.
Tęskit.
Kaip pasakysit, jūsų didenybe.
Sere Podrikai.
Pristatau karalių Braną Palaužtąjį,
Šešių karalysčių valdovą, Sosto sergėtoją.
-Šlovė karaliui! -Šlovė karaliui!
Šlovė karaliui!
Tas patobulės.
Neabejoju.
Sere Bronai iš Juodųjų vandenų, Haigardeno lorde,
Viršiausias Ryčo lorde, Iždininke,
ar skola jau grąžinta?
Visiškai, lorde Ranka.
Puiku. Metas naujai skolai.
Turim pamaitint alkanus.
Ar galim tikėtis pagalbos?
Žinoma.
Lorde Davosai, reikia atstatyt armadą ir uostus.
Taip. Pradėsim darbus, kai tik
Iždininkas su daugybe titulų parūpins finansavimą.
Iždininkas nekantrauja padėti Laivyno vadui.
Bet turi įsitikint, kad pinigai nešvaistomi.
Antraip jų greit neliks.
-"Nebeliks". -Gal tu ir Gramatikos vadas?
Grandmeisteri...
Daug metų praleidęs kanalizacijoj, padariau išvadą,
kad gėlas vanduo gerina sveikatą.
Archmeisteris atliko tyrimą šia tema.
-Pasirodo... -Stiprūs gyvena, o silpni - ne..
Rask geriausius statytojus ir liepk pradėt.
Beje, ir geriausi viešnamiai sudegė.
Iždininkas finansuos jų atstatymą.
Archmeisteris visai netiki
viešnamių nauda.
Tai jis turbūt nemoka jais naudotis.
Turbūt visi sutinka, kad laivai svarbesni už viešnamius.
Kokia įžūli išvada.
Kartą į viešnamį atsivedžiau asilą ir atsinešiau medaus korį.
Šiaurės karalienė!
-Šiaurės karalienė! -Šiaurės karalienė!