Краля на Севера! Водим Краля на Севера!
Сер Елдрик Сарсфилд и лорд Дезмънд Крейкхол....
Какво правиш? - Съставям списък.
Списък с хората, които ще убиеш? - На Джофри ли ти приличам?
Не. Смъртта е твърде крайна мярка. Страхът от смъртта е друго нещо.
Не им обръщай внимание.
Хората ми се подиграват много преди да започнат да се подиграват на теб.
Аз съм Дяволчето. Получовека.
Но си Ланистър. Аз съм опозорената дъщеря на предателя Нед Старк.
Опозорената дъщеря и демоничната маймуна. Родени сме един за друг.
Е? Как ще ги накажем? - Кого?
Сер Елдрик Сарсфилд и лорд Дезмънд Крейкхол.
Бих могъл да говоря с Варис и да науча прегрешенията им.
Човек с име Дезмънд Крейкхол не може да не е порочен.
Чувала съм, че ти си порочен.
Аз съм Дяволчето. Трябва да отговарям на някои очаквания.
Бихме могли да напълним с овча смрад постелята на лорд Дезмънд.
Ще пробием дупка в дюшека, ще го напълним с овча тор
и после ще зашием дупката. Стаята ще вони, а той няма да знае защо.
Лейди Санса!
Сестра ми го правеше, когато ми се ядосаше.
Защо "овча смрад"? - Това е вулгарната дума за тор.
Милейди... - Сам попита.
Милорд, баща ви свика съвещание на Малкия съвет.
Весел сте. Кученца ли сте убивали? - Покажи му.
Простете, милорд, старческите ми пръсти треперят.
"Рослин хвана тлъста пъстърва.
Братята й подариха вълчи кожи за сватбата."
Подписано от Уолдър Фрей.
Това бездарна поезия ли е, или има скрит смисъл?
Роб Старк е мъртъв. Както и онази кучка - майка му.
Пиши на лорд Фрей. Благодари му за вярната служба.
Нареди му да ми прати главата на Роб Старк.
Ще я поднеса на Санса на сватбеното пиршество.
Ваше величество, лейди Санса сега е ваша вуйна.
Джофри се пошегува. - Напротив.
Ще я поднеса на Санса на сватбеното пиршество.
Тя вече не е твоя, за да я измъчваш. - Мога да измъчвам, когото пожелая.
Няма да е зле да го запомниш, дребно чудовище.
Аз ли съм чудовище? Тогава може би трябва да внимавате с мен.
Чудовищата са опасни, а напоследък кралете мрат като мухи.
Мога да изтръгна езика ти за тези думи.
Остави го да заплашва. Той е просто озлобен дребосък.
Лорд Тирион трябва незабавно да се извини. Това е неприемливо.
Проява на неуважение и много лош вкус.
Аз съм кралят! Ще те накажа.
Всеки, който казва: "Аз съм кралят", не е истински крал.
Надявах се, че сте го проумели, когато спечелих войната за вас.
Баща ми спечели истинската война. Той уби принц Регар.
Той взе короната, докато ти се криеше в Скалата на Кастърли.
Кралят е уморен. Придружи го до покоите му.
Ела. - Не съм уморен.
Трябва да празнуваме победата и да планираме сватба.
Може би малко отвара от нощна сянка ще му помогне да поспи.
Не съм уморен! - Ела.
Ти остани.
Прати най-могъщия човек във Вестерос да си легне, без да е вечерял.
Ако вярваш, че той е най-могъщият човек във Вестерос, значи си глупец.
Предателски думи. Джофри е крал.
Наистина ли мислиш, че короната ти дава власт?
Не. Армиите дават власт.
Роб Старк имаше армия. Не беше губил битка. И все пак ти го победи.
Знам. Уолдър Фрей ще обере лаврите. Или пък ще поеме цялата вина.
В зависимост от изгодата ти.
Уолдър Фрей притежава много качества, но смелост? Не.
Не би дръзнал да направи подобно нещо, ако не беше получил гаранции.
Получи ги от мен. Не одобряваш ли?
Одобрявам измамата. Водим война. Но да ги избият до крак на сватба?
Значи е по-благородно да убиеш хиляди в битка,
отколкото дузина на вечеря?
Значи затова си го направил. Да спасиш живот?
Да сложа край на войната. Да защитя семейството.
Ако искаш да възпееш мъртвите Старки, няма да те спирам.
Моята орис е друга. Докато съм жив, ще браня рода Ланистър.
Северняците няма да забравят. - Нека помнят.
Нека знаят какво ще се случи, ако пак поведат армии на юг.
Всички мъже от рода Старк са мъртви. Зимен хребет е развалина.
Рууз Болтън ще бъде провъзгласен за пазител на Севера,
докато съзрее твоят син от Санса.
Ако не се лъжа, трябва да положиш малко усилие в тази посока.
Да не мислиш, че ще разтвори краката си за мен,
след като й кажа как си убил майка й и брат й?
По един или друг начин тя трябва да зачене от теб.
Няма да я насилвам.
Трябва ли да ти обяснявам как е устроен светът?
С кратки думи, моля. Не съм умен като теб.
Този, който поставя рода на първо място, ще надделее над дом,
който се ръководи от капризите на синовете и дъщерите си.
Добрият син прави всичко по силите си да издигне рода,
независимо от собствените си желания.
Това забавлява ли те? - Не. Много мъдър урок.
Лесно е да проповядваш отдаденост към семейството,
когато сам вземаш всички решения.
Лесно ми е, така ли?
Кога си направил нещо в името на рода, което не е в твой интерес?
В деня, в който се роди.
Исках да те отнеса на брега и да те оставя на милостта на вълните.
Вместо това те оставих жив. Отгледах те като свой син.
Защото си Ланистър.
Санса.
Празна е. - Може да пренощуваме там.
Ходор!
Недей, Ходор.
Може би не бива да оставаме тук. - Предпочиташ да сме навън?
Чувал съм предания за това място. Ужасяващи истории.
Винаги съм обичал ужасиите. - Аз също ги обичах някога.
Чували ли сте за Готвача Плъх?
Не. Кой е той? - Бил готвач от Нощен страж.
Ядосал се на краля за нещо. Не помня за какво.
Когато кралят посетил Нощната крепост, готвачът убил сина му
и го сготвил в пай с лук, моркови, гъби и бекон.
Вечерта поднесъл пая на краля,
който толкова харесал гозбата, че поискал второ парче.
Боговете превърнали готвача в бял плъх, който яде само малките си.
Оттогава броди из Нощната крепост и разкъсва собствените си деца.
Но каквото и да прави, винаги е гладен.
Ако боговете превръщаха всеки убиец в плъх...
Боговете не го проклели заради убийството,
нито заради пая с човешко месо. Той убил гост под своя покрив.
Боговете не прощават това.
"Закъснелият Уолдър Фрей". Така ме наричаше старият Тъли,
защото не стигнах до Тризъбеца навреме за битката.
Мислеше се за остроумен. Виж ни сега, Тъли!
Ти си мъртъв. Дъщеря ти е мъртва. Внукът ти е мъртъв.
Синът ти прекара брачната си нощ в тъмница. Аз съм лорд на Речен пад.
Черната риба избяга. - Той е старец и вече няма съюзници.
Аз имам Тивин Ланистър. Кого си има той?
Както кажете. - Лордовете ми се присмиваха.
Мислеха, че ме превъзхождат. Нед Старк, Хостър Тъли...
Хората се подсмихват, когато се венчая за девойка,
но кой дръзна да каже дума,
когато Джон Арин се ожени за младата Тъли?
Ще ви трябва нова девойка.
Чака ме весела сватба.
Ами вие? Пазител на Севера. Вече няма да се кланяте на Старк.
Сигурно е било мъчение да следвате момчето из цялата страна.
Пренебрегваше съветите ми. Ако не беше толкова арогантен...
Сам се наричаше Младия вълк. И това ако не е помпозно прозвище.
Да пием за Младия вълк. - Млад завинаги.
Ще се преместите ли в Зимен хребет, след като войната свърши?
Някой ден може би. Но Зимен хребет изгоря до основи.
Да.
Какво се случи там? Чух, че Грейджой е превзел замъка.
Убил всички гарвани. Оттогава нямам никаква вест оттам.
Пратих копелето си Рамзи да прогони натрапника.
Роб Старк предложи да помилва железнородените, ако предадат Теон.
И? - Рамзи предаде тези условия.
Железнородените се обърнаха срещу Теон, както очаквахме.
Предадоха ни го вързан. Но Рамзи...
Рамзи има свой подход към нещата.
Момичетата не излъгаха. Мъжеството ви беше голямо.
Какво? Не.
Свинска наденица. За варварин ли ме взехте?
Чувал съм да говорят за невидими крайници.
Сакатите се оплаквали, че отрязаният крак ги сърби.
Винаги съм се питал
дали евнусите имат невидим чеп?
Когато пак помислите за голи момичета, дали ще усетите сърбеж?
Простете. Не бива да се шегувам.
Мама ме е учила да не хвърлям камъни по сакатите.
Но баща ми казваше да се целя в главата.
Убий ме. - Моля?
Убий ме.
Малко по-силно. - Убий ме!
Нямам полза от вас, ако сте мъртъв. Нуждаем се от вас.
Вече не приличате на Теон Грейджой.
Това е име на лорд. Но вие вече не сте лорд, нали?
Сега сте само парче месо.
Вонящо месо.
Смърдите.
Смрад! Това е идеалното име.
Как се казваш? - Теон Грейджой.
Как се казваш?
Теон Грейджой.
Моля ви. - Как се казваш?
Смрад.
Името ми е Смрад.
Ходор!
Не ме убивайте! - Кой си ти?
Коя си ти? - Джили. Пощадете ни.
Къде отивате? - В Черен замък.
Аз съм брат от Нощен страж. - Брат ми е...
Кой е брат ви? - Няма значение.
Ти си братът на Джон! Онзи, който паднал от прозореца.
Не е вярно.
Прекарах много време с Дух, разпознавам вълчищата.
И съм чувал за Ходор.
Ако не беше Джон, вече щях да съм мъртъв.
Ако си негов брат, значи си и мой брат.
Готов съм на всичко, само кажи. - Отведи ни на север от Вала.
Защо ви е да ходите там?
Не искам, но трябва. - Как прехвърлихте Вала?
Потокът води до подземна река, нали?
Елате с нас. От южната страна на Вала има стъпала.
Ходор може да те отнесе до горе. Ще се озовем пред Черен замък.
Елате с нас. На север няма нищо, освен смърт.
Ако Джон е жив, ще отиде в Черен замък. Там е най-безопасно за вас.
Вече никъде не е безопасно. Знаете го.
Знам какво видях. Ако бяхте видели същото,
щяхте да бягате в обратна посока.
Видял си Бели бродници. Армия от мъртъвци.
Откъде знаеш? - Нощен страж не може да ги спре.
Всички крале на Вестерос и армиите им не могат да ги спрат.
Вие ли ще ги спрете? - Моля те, Сам,
трябва да отида на север.
"Бейлон Грейджой - лорд на Железните острови и окупатор на Севера,
имате време до пълнолуние да изтеглите железнородените от Севера
и да се покриете в голите скали, които наричате свой дом.
В първата нощ на пълнолунието
ще изловя островитяните, останали в земите ни, и ще ги одера живи,
както одрах двайсетимата железнородени в Зимен хребет.
Изпращам ви специален дар. Любимата играчка на Теон.
Той плака, когато му я отнех.
Изтеглете се от Севера, или ще има още дарове като този."
Подписано е от Рамзи Сняг - роден син на Рууз Болтън,
който е владетел на Дредфорт и пазител на Севера.
Махни го от очите ми.
Теон не се подчини на заповедта ми.
Той е глупаво момче.
Не може да продължи рода Грейджой.
Няма да се откажа от земите и замъците, които извоювах.
Махни това от очите ми!
Той е твой син. - Син? Той вече не е мъж.
Син ти е. И мой брат. Той е Грейджой.
Дръж си езика. Вече взех решение.
Аз също.
Ще взема най-бързия кораб от нашата флота.
Ще подбера 50-те най-изкусни убийци на Железните острови.
Ще прекося Тясното море чак до Плачеща вода.
Ще нападна Дредфорт, ще намеря малкото си братче.
И ще го върна у дома.
Какво е това? - Драконово стъкло?!
Намерихме го при Юмрука. Някой го е заровил много отдавна.
Искал е да го открием. - Защо? За какво служи?
То убива Белите бродници. - Откъде знаете?
Един от тях дойде за бебето ми и Сам...
Никой не е убивал Бял бродник от хиляди години!
Все някой трябваше да е първи. - Вземи го, Ходор.
Вземи, ти си точна с лъка.
Извадих късмет. Бродникът беше сам.
Но има други като него. Много други.
И всеки от тях е възкресил още мъртъвци.
Повече, отколкото можете да преброите.
Иска ми се да дойдете с нас. - И на мен ми се иска да можехме.
Как си? - Отлично. Не съм бил по-добре.
Бяха само няколко капки кръв. - Трябваше да се досетя.
Когато благородник попита за името ми, следват неприятности.
За вас не сме хора, нали? Само средство.
Не съм благородник. - Тя ви нарече "сер". Чух я.
Титлата ми е отскоро.
Роден съм в Квартала на бълхите. Като теб.
Убеден съм, че сте мой приятел, и сте тук, за да ми помогнете.
Живях под Улицата на брашното. - "Под" така ли?
Колко близо до Червената цитадела е това?
Нечистотиите от тръбите на двореца
се стичаха по Хълма на Егон и надолу по Алеята на кожарите,
докато стигнеха до портата на къщата ни на Улицата на семената.
Ти си живял на Улицата на стоманата. Правил си брони за рицарите.
Това е хубавата част на града.
Виж ни сега. Две момчета от Квартала на бълхите в кралския замък.
Изминахме дълъг път. Всички сме еднакви.
Тя се постара да ме убеди в това.
Щом не вярваш на изисканите люде, защо се довери на нея?
Постави се на мое място. Не съм бил с жена.
Тя говореше за величие и беше гола. Ти как щеше да постъпиш?
Знае как да завърти главата на един мъж. Трябва да й се признае.
Ти как стана лорд? - Това е дълга история.
Тогава не я разказвай. Сега съм зает.
Преди много години измъкнах крал Станис от затруднение
и той ме възнагради с титла. И с това.
Нали ти казах? Благородници.
Не исках да ставам лорд. Смятах да откажа титлата.
Защо я прие? - Заради сина си.
Не исках да гази в река от нечистотии, щом прекрачи прага.
Исках да има по-добър живот.
Има ли? - Мъртъв е.
Как умря? - Последва ме в битка.
Кога дойдохте в тази странна страна?
Когато бях на 13 г. - Били сте единствено дете.
Престанах да бъда дете на 9 г.
Майка ми се погрижи.
Влияете добре на нашия общ приятел.
Навремето пиеше по цял ден, обикаляше бордеите цяла нощ
и пилееше парите на баща си на комар. Сега само пие.
А аз съм слугиня на жена му.
Реша косата й, режа ноктите й и изпразвам нощното й гърне.
Тя е добро дете. Не е виновна за нищо.
Бих убила за нея. Да не мислите, че това ме улеснява?
Не. Вероятно не.
Тя е млада и красива. Освен това е благородничка.
Ядем на трапезата им, но никога няма да им бъдем близки.
Говорим езика им, но няма да им станем сънародници.
Ако сте повярвали, че чужденка без потекло
ще прекара живота си със сина на Тивин Ланистър...
Имам потекло и име. - Имате едно име. Като мен.
От значение е само фамилното име. - Какво искате от мен, лорд Варис?
Диаманти. Бих ви заръчал да внимавате с толкова ценности,
но вие умеете да се грижите за себе си.
Качете се на някой от тези кораби и отплавайте за Пентос, Лис или Мир.
С толкова диаманти можете да си купите къща. Голяма къща.
Можете да наемете слуги и да започнете нов живот, далеч оттук.
С вашата загадъчна красота ухажорите ще се редят на опашка.
Защо искате да замина?
Тирион е един от последните хора, които могат да спасят страната.
Има ум, воля и подходящото потекло.
Вашето присъствие усложнява нещата. Знам, че го обичате.
Знам, че това е истинска любов, която не се купува със злато.
Не ви моля да го напуснете за пари.
Моля ви да го оставите, защото присъствието ви го излага на риск.
Този град никога няма да бъде ваш дом, милейди.
Потърсете си истински дом някъде далеч, докато не е станало късно.
Лорд Варис.
Ако иска да ме отпрати, може да ми го каже лично.
Изоставаш. - Не мога да ви настигна, милорд.
Не е лесно да си пиян през цялото време.
Ако беше лесно, всеки щеше да го прави.
Махай се.
Е? Наслаждаваш ли се на семейния живот?
Нещастната съпруга е най-добрата приятелка на търговеца на вино.
Тя не заслужава това. - "Заслужава"? Внимавай с тази дума.
Ако се опиташ да прецениш кой какво заслужава,
скоро ще започнеш да рониш сълзи за всеки жив човек на този свят.
Няма нищо по-досадно от късно разцъфтял философ.
Дали ще посрещнеш брака с Лорас със същия философски дух?
Няма да се омъжа за Лорас.
Помня, че казах нещо подобно за собствената си венчавка.
Ти не си като мен.
Ако искаш да облекчиш болката на Санса, дари я с дете.
За да кажеш на татко, че ти си тази, която ме е убедила да го сторя?
За да има малко щастие в живота й.
Ти имаш деца. Би ли казала, че си щастлива?
Не особено.
Но ако не бяха децата,
щях да се хвърля от най-високия прозорец на Червената цитадела.
Те са причината да живея. - Дори Джофри?
Дори Джофри.
Той беше всичко, което имах, преди да се роди Мирцела.
Гледах го с часове.
Златните му кичури коса. Мъничките му ръчички и краченца.
Беше толкова весело бебе.
Казват, че чудовищата си личат от пеленачета.
"Трябваше да се досетим, че ще стане такъв." Глупости.
Когато беше с мен, беше щастлив.
Никой не може да ми отнеме това, дори Джофри.
Знам какво е да си имаш някого. Някой, който е само твой.
Колко дълго ще продължи това?
Докато се разправим с всичките си врагове.
Когато се "разправим" с един враг, си създаваме двама нови.
Значи вероятно ще продължи много дълго време.
Казвам ти, това направи.
Измуча като разгонена крава. - Не за дълго.
Черния Уолдър бързо й затвори устата.
Всички Старки замлъкнаха до края на пиршеството.
Най-трудно беше да закрепим вълчата глава за тялото.
Ти ли я заши? - Така е.
Сигурно хиляди смелчаци си приписват заслугата.
Бяхме аз, Малкълм и Талбът.
Главата е тежка, първия път падна и съдра кожата.
Трябваше да забием иглата под ключицата му,
за да се задържи и после...
Какво искаш? - Може ли да се стопля?
Върви си. - Гладна съм.
"Върви си" да не би да значи нещо друго там, откъдето идваш?
Имам пари.
Що за монета е това? - Ценна е.
Прощавай. - Малка никаквица.
Откъде взе ножа? - От теб.
За първи път ли убиваш човек? - Да, за първи път.
Ако пак решиш да правиш подобно нещо, първо ме предупреди.
Валар моргулис.
Игрит, знаеш, че нямах избор.
Винаги си знаела кой съм. Какъв съм.
Трябва да се прибера у дома.
Знам, че няма да ме нараниш. - Нищо не знаеш, Джон Сняг.
Знам някои неща. Знам, че те обичам.
И знам, че ти ме обичаш.
Но сега трябва да се прибера у дома.
Знам как изглежда.
Исках да кажа... - Кълна се, милорд...
Не съм лорд, скъпа. От много, много години не съм.
Всеки мъж от Нощния страж се отрича от предишните си титли.
И от други неща.
Как се казваш? - Джили.
Като карамфила. Прекрасно. - Да, ми...
Майстер.
А детето?
Още не му е избрала име. - Казва се Сам.
Тарли, помниш ли клетвата, която положи,
преди да се присъединиш към този орден?
Детето не е мое, майстер Емон. Тя е една от жените на Крастър.
Помня всяка дума от клетвата.
Нощта се спуска и започва моят страж.
Аз съм щитът, що пази човешкото кралство.
Човешкото кралство. Тя също е човек като нас.
Не сме построили стена, дълга 500 мили, за да държим хората надалеч.
Нощта се спуска, майстер Емон. Мракът идва за всички нас.
Джили, ти и синът ти ще бъдете наши гости засега.
Не бихме могли да ви прогоним отвъд Вала.
Благодаря ви, майстер.
Мога да готвя и чистя. - Хубаво.
Самуел, намери перо и мастилница.
Надявам се, че с перото си по-изкусен, отколкото с меча.
Несравнимо по-изкусен.
При последното преброяване имахме 44 гарвана. Гледай да са сити.
Всички ще полетят тази вечер.
"До Негово величество крал Станис Баратеон.
Каним ви на тържеството за именния ден
на Райлийн Флорент в първата но..."
Нощ. - "... първата нощ от пълнолунието."
Защо "нощ" се пише така? - Не знам. Така е прието.
Баща ви няма да отиде на това тържество.
Книгите ми са много по-интересни от свитъците.
В тях се разказва за Балерион Черната гибел.
Черепът му още се пази в подземията под Червената цитадела.
Цял живот се опитвам да стоя далеч от подземията.
Зъбите му били дълги като саби.
Да, Балерион е далеч по-интересен от братовчедка ви Райлийн.
Но аз отново съм Ръка на баща ви и трябва да знам всичко.
Кралят няма време за тези досадни писма.
"До всички благовидни мъже на Вестерос..."
Благородни. - "... благородни мъже на Вестерос,
Нощен страж ви умолява..."
Какво има?
Защо бие камбаната? Нападат ли ни?
Стойте тук. Залостете вратата.
Узурпаторът Роб Старк е мъртъв. Предал го е негов знаменосец.
Мислите, че заслугата е ваша, защото изгорихте една пиявица?
Не си приписвам заслуги. Имам вяра и тя беше възнаградена.
Ваше величество, светът се е запътил към небитието.
Виждал съм кошмарите да оживяват, но очите ми бяха отворени.
Не знам дали Роб Старк е умрял заради някакво заклинание,
но знам, че не бива да обединявате Седемте кралства с магия.
Това е злина, а вие не сте зъл човек.
Знаеш ли кой е поръчал да инкрустират тази маса?
Егон Таргариен.
Знаеш ли как е завоювал Вестерос? - Яхнал дракона си.
Имал по-малобройна армия и флота от враговете си,
но имал 3 дракона. Драконите са магия, сер Давос.
Враговете ми удавиха кралството в кръв.
Няма да забравя това. Няма да простя това.
Ще ги накажа с всички средства, с които разполагам.
Не е нужно да изгаряте момчето.
Ако това е вярно и капка от кръвта му уби Роб Старк...
Но законният крал още е далеч от Железния трон.
Големият дар изисква свидна жертва.
Казва се Джендри. Той е добро момче.
Беден момък от Квартала на бълхите, който е ваш племенник.
Какво е животът на едно копеле срещу цяло кралство?
Всичко.
Момчето трябва да умре.
Какво правиш? - Тръгвай.
Това номер ли е? - Да. Но не ти си потърпевшият.
Следвай тази звезда. Не спирай. Пести хляба и водата.
Когато привършиш запасите, колкото и да си жаден, не пий морска вода.
Знам, че не трябва да я пия.
Греби един ден и една нощ и ще стигнеш до Врански подслон.
Ще ти се иска да спреш там, недей. - Къде да отида?
Гледай брегът да е от лявата ти страна, докато стигнеш столицата.
Златните плащове ме търсят. - Знаят ли как изглеждаш?
Не. - Червената жена е по-опасна.
От другата страна.
Някога плавал ли си с лодка? - Не.
Умееш ли да плуваш? - Не.
Гледай да не паднеш. Хайде.
Защо го правиш? - Защото така е редно.
И защото бавно се уча.
Когато стигнеш до Квартала, изяж една яхния заради мен.
Стой!
Джон! Джон!
Джон, ние сме. - Мисля, че не ни вижда.
Пип?
Сам? - Не говори. Вече си у дома.
Отнесете го вътре. Внимателно.
Направете път.
Дръпни се, селянче. Тук хората работят.
Церсей.
Отричаш ли? - Не. Аз го пуснах да си върви.
Милосърдието ти спаси един живот. Доволен ли си?
Да.
Спаси един невинен, но обрече десетки хиляди.
Трябва да има друг начин. - Какъв друг начин? Кажи ни.
Не знам, Ваше величество. Не виждам бъдещето в пламъците.
Добре тогава. Сер Давос, аз, Станис Баратеон, първи с това име,
крал на андалите и Първите, те осъждам на смърт.
Разбирам. Но е мой дълг да ви посъветвам да ме пощадите.
Имате нужда от мен. - Отведете го.
Защо ще имам нужда от теб?
Кралю...
От майстер Емон от Нощен страж. Лорд-командирът е мъртъв.
Повел отряд от разузнавачи на север и не се върнал. Но един се върнал.
Онова, което е видял отвъд Вала, иде за всички нас.
Къде се научи да четеш?
Матос ме научи, за да ви служа по-добре.
Войната на петимата крале не значи нищо.
Истинската война е на север, кралю.
Смъртта е тръгнала към Вала. Само ти можеш да я спреш.
Няма да се справите сам. Някой трябва да обедини войската.
Някой трябва да убеди лордове, наемници и пирати да се бият за вас.
Вече взех решение. - Той е прав.
Нуждаем се от него. Отредена му е роля в предстоящата война.
Видя ли? Спаси те огненият бог, на когото се присмиваш.
Сега си в неговата армия.
Ще дойдат, Ваше величество. Когато са готови.
Може би не искат да посрещат завоевателката си.
Вие не сте завоевателка, а освободителка.
Хората свикват с оковите.
Това е Денерис Таргариен Родената в буря, Неизгоримата,
кралица на Седемте кралства на Вестерос,
Майка на драконите. На нея дължите свободата си.
Не.
Не ми дължите свободата си.
Не мога да ви я дам.
Защото вашата свобода не ми принадлежи, тя е само ваша.
Ако я искате, трябва сами да я извоювате.
Какво значи "мхийза"? - Това е древен гхискарски диалект.
Означава "майка".
Всичко е наред. Тези хора няма да ме наранят.
Летете.
Пуснете ме да мина.
Превод АНТОНИЯ ХАЛАЧЕВА