TROONIDE MÄNG
Olete paremaid päevi näinud.
Veel üks külaskäik?
Näib, et olete mu viimane sõber. - Teid armastavad endiselt paljud.
Sansa tuli hommikul õukonda, et teile armuandmist paluda.
Ta laskus minu eest põlvili?
Kas naersite teistega kaasa? - Te solvate mind, mu isand.
Teie surma ma küll ei taha. - Mina ei tea, mida te tahate.
Olen mõistatamisest loobunud.
Noore poisina...
enne kui mul kuuma noaga munad maha võeti...
rändasin läbi vabalinnade ühe näitlejate trupiga.
Nemad õpetasid, et iga mees peab mängima oma osa.
Niisamuti on ka õukonnas, kus olen keelekandjate ülem.
Mina pean olema salalik, lipitsev ja hoolimatu.
Olen hea näitleja, mu isand.
Saaksite mind siit päästa? - Saaksin küll...
Kas ma ka teen seda?
Ei usu.
Ma ei ole mingi kangelane. - Siis öelge, mida te tahate.
Keerutamata ja ausalt. Mida te õigupoolest tahate?
Rahu.
Teadsite, et te poeg liigub lõunasse põhjalaste väega?
Ustav poeg, kes võitleb oma isa vabaduse eest...
Robb?
Ta on alles poisike... - Poisidki on maid vallutanud.
Cersei aga ei saa magada hoopis kadunud kuninga venna pärast.
Isand Stannise trooninõue on vägagi õigustatud.
Ta on oskuslik väejuht ega tunne halastust.
Stannis Baratheon ongi Roberti seaduslik troonipärija.
Sansa palus nii kenasti te elu eest. Oleks kahju see kõrvale heita.
Cersei ei ole rumal.
Tema mõistab, et hunt on kasulikum taltsa kui surnuna.
Te tahate, et teeniksin naist, kes mõrvas mu kuninga,
lasi tappa mu mehed ning tegi mu pojast sandi?
Tahan, et teeniksite riiki!
Lubage reetmine üles tunnistada, laske pojal relvad maha panna
ning kuulutage Joffrey seaduslikuks troonipärijaks.
Cersei teab, et olete aumees.
Kui kingite talle meelerahu ja tõotate ta saladust varjata,
siis lubab ta teil astuda Öisesse Vahtkonda,
et oma elupäevad venna ja sohipoja seltsis Müüril veeta.
Usute, et elu on mulle kallis?
Usute, et loobuksin oma aust paari aasta... mille nimel?
Teie kasvasite näitlejatega.
Õppisite nende kunsti hästi.
Mina aga kasvasin sõduritega.
Õppisin suremist juba ammu.
Kurb.
Kole kurb.
Kuid te tütre elu, mu isand?
Kui kallis see teile on?
Sünnipäevasõnum oma venna pojatütrele Waldale.
Walder Frey tahabki, et nii arvad. - Lase kõik rongad taevast alla.
Isand Walder ei tohi Lannistere sinu kavatsustest teavitada.
Ta on vanaisa vasall. Kas ta meid siis ei toeta?
Walder Freylt ei tasu üldse midagi loota.
Vaadake!
Isa kükitab vangikongis. Ta võidakse iga hetk hukata.
Peame otsekohe Kolmjõe ületama. - Lihtsalt mine ja sea ta valiku ette.
Meil on viis korda enam mehi. Saaksime Kaksikud jõuga võtta.
Kuid mitte piisavalt ruttu. Tywin Lannister liigub põhja.
See ülepääs on olnud Freyde käes 600 aastat.
Nad on alati osanud oma lõivu nõuda.
Pange mu hobune valmis.
Kui sinna üksi lähete, müüb ta teid Lannisteridele maha.
Või heidab su vangi või lõikab sul kõri läbi.
Mu isa leiaks iga hinna eest mingi võimaluse üle pääseda.
Väejuhina ei saa ma lasta teistel meestel minu eest kaubelda.
Olen nõus.
Lähen ise. - Ei!
Olen teda lapsest peale tundnud. Ta ei teeks mulle midagi halba.
Kui see talle just mingit tulu ei tõota.
Mida te tahate?
On suur rõõm teid nii paljude aastate järel taas näha, mu isand.
Säästke mind sellest.
Te poeg on liiga uhke, et ise minu ette ilmuda?
Mis mul teiega asja on? - Isa, sa unustad ennast.
Emand Stark tuli siia... - Kes sinu käest küsis?
Enne minu surma sinust isandat ei saa. Näen ma surnu moodi välja?
Isa, palun... - Kas arvad, et vajan sohipoja õpetusi?
Su ema oleks endiselt lüpsja, kui ma poleks sind temasse pritsinud.
Hästi, astuge ette.
Nõndaks. Nüüd, kui ma olen viisakusnõuded täitnud,
suvatsevad minu pojad ehk suu kinni hoida.
Kas võiksime kuskil vestelda? - Me vestlemegi juba praegu.
Hüva.
Kasige kõik välja!
Sina ka.
Nägite teda? Viieteistkümnene.
Väike lilleke...
Tema mesi on ainult minu päralt.
Kahtlemata kingib ta teile palju poegi.
Teie isa ei tulnud minu pulma. - Ta on väga haige, mu isand.
Eelmisse ka ei tulnud. Ega üle-eelmisse.
Teie perekond on alati minu peale kusnud. - Mu isand, ma...
Ärge hakake tagasi ajama. Teate küll, et see on tõsi.
Tubli isand Tully ei nõustunud oma lapsi minu omadega naima.
Kindlasti oli mõni vabandus... - Minul polnud vabandusi vaja.
Tahtsin oma lastest vabaneda. Näete ka, kui palju neid on?
Miks te siin olete?
Tulin teilt paluma, et avaksite oma väravad, mu isand...
et mu poeg ja tema vasallid saaksid üle jõe oma teed jätkata.
Miks ma peaksin seda lubama? - Kui jaksaksite müüridele tõusta,
siis näeksite, et mu pojal on teie müüride ees 20 000 meest.
Kui Tywin Lannister siia jõuab, on seal 20 000 värsket laipa.
Ärge püüdkegi mind hirmutada.
Teie mees istub vangis Punase Kantsi all
ning teie poja munadel ei ole veel karvugi.
Vandusite mu isale truudust. - Jah, ma poetasin paar sõna...
Vandusin truudust ka troonile, kui ma õigesti mäletan.
Joffrey on nüüd kuningas.
Järelikult on teie poeg koos oma surma ootavate meestega mässajad.
Kui mul oleks kas või kala mõistus, annaksin teid mõlemaid Lannisteridele.
Miks te seda siis ei tee? - Starkid, Tullyd...
Lannisterid, Baratheonid...
Öelge, miks peaksin ma end kellegagi teist üldse koormama?
Kui ruttu sa meister Aemoni arvates oma kätt kasutada saad?
Varsti. - Tore.
Siis oled selle jaoks valmis.
Ma mõtlesin, et sulle sobib rohkem hunt kui karu.
Lasin uue mõõganupu teha. Relva nimi on Pikk-küüs.
Kõlbab nii huntidele kui ka karudele.
See on Valüüria terasest.
See oli mu isa mõõk ja enne teda tema isa oma.
Mormontid on seda kandnud viis sajandit.
See oli mõeldud mu pojale Jorahile.
Ta häbistas meie suguvõsa.
Vähemalt jätkus tal sündsust mõõk maha jätta, kui Westerosest põgenes.
Mu isand, te osutate mulle au, aga ma ei saa... - Saad ja võtad.
Ilma sinu ja su elukata mind praegu siin ei oleks.
Surnu püüdis mind tappa...
Võta see. Ei mingit vastuvaidlemist enam.
Kas on selge? - Jah, mu isand.
See ei tähenda, et kiidan heaks selle rumaluse Alliser Thorne'iga.
See siin on mehe mõõk. Selle koht on mehe käes.
Ma vabandan täna õhtul ser Alliseri ees. - Ei vabanda.
Saatsin ta eile Kuningalinna koos su hundi poolt küljest rebitud käega.
Ma käskisin tal kätt sellele poisskuningale näidata.
See peaks küll noore Joffrey tähelepanu köitma.
Lisaks lahutab sind Thorne'ist nüüd tuhat penikoormat.
Mine pane oma mõõk ära ning too mulle mu õhtusöök.
Jah, mu isand.
Teenisid selle ära, Snow.
Tubli töö.
Näita ette. - Mis asi?
Mõõk! Näita meile!
Mõõk! Mõõk!
Lähme vaatame. - Kasi eemale!
Tulge, ma tahan seda valguse käes näha.
Anna siia!
Mis on? - Ma...
Ma ei saa... - Mida sa ei saa?
Ma ei tohiks seda öelda... - Kuid ometi tahad öelda.
Tahad öelda, et...?
Rongaga tuli sõnum.
Ma lugesin selle meister Aemonile ette.
Sinu vend Robb... - Mis on?
Mis temaga on?
Ta marsib lõunasse, et sõtta minna.
Kõik ta vasallid on temaga. Küll nad kaitsevad teda.
Peaksin seal olema.
Koos temaga.
...siis ei saa me enam tagasi üle jõe.
Räägi. Mis ta siis ütles?
Isand Walder lubab sul üle minna.
Ta annab sulle ka oma väe,
välja arvatud 400 meest, keda ta tahab Kaksikuid kaitsma jätta.
Mida ta vastu nõuab? - Pead võtma tema poja Olyvari oma kilbikandjaks.
Ta ootab, et poiss peagi rüütliks lüüakse. - Hea küll.
Ja edasi?
Arya peab naituma tema poja Waldroniga,
kui nad täisealiseks saavad. - Aryale ei meeldi see põrmugi.
Mis veel?
Kui sõda läbi saab...
pead sa abielluma ühega tema tütardest.
Millisega iganes soovid.
Tal on hulk neid, keda ta ise sobivaks peab.
Või nii.
Nägid sa tema tütreid?
Nägin.
Ja?
Üks oli täitsa...
Oled sa nõus? - Saan ma keelduda?
Siis mitte, kui tahad teisele kaldale pääseda.
Olen nõus.
Sam ütles, et tahtsite mind näha. - Tõepoolest.
Ehk oleksid sa nii lahke ja abistaksid mind?
Oled sa kunagi mõelnud,
miks Öise Vahtkonna mehed ei võta naist ega sigita lapsi?
Ei ole. - Et nad ei armastaks.
Armastus on kohusetunde surm.
Kui kunagi peaks tulema päev, mil sinu auväärt isa peaks valima
oma au ja lähedaste vahel...
mida ta teeks?
Seda, mis on õige. Saagu mis saab.
Siis on isand Stark üks harukordne mees.
Enamik meist pole nii tugevad.
Mis on mehele au naise armastuse kõrval?
Mida loeb kohusetunne võrreldes vastsündinud poja kätel hoidmisega?
Või venna naeratusega?
Sam rääkis teile. - Oleme vaid inimesed.
Me täidame kõik oma kohust, kui see midagi ei maksa.
Siis on lihtne au järgida.
Kuid varem või hiljem...
tuleb igaühe elus päev, mil see ei ole lihtne.
Päev, mil ta peab tegema valiku.
Te tahate öelda, et minu päev on tulnud?
See on valus, poiss.
Ma tean seda. - Ei tea!
Keegi ei tea.
Olen küll sohipoeg, aga ta on minu isa ja Robb on minu vend.
Jumalad olid julmad, kui minu tõotuse proovile panid.
Nad ootasid, kuni olin vana.
Mida oleksin ma teha saanud, kui lõunast uudised tulid?
Mu suguvõsa hävingust ning mu perekonna hukust.
Olin abitu, pime, vilets...
Kui kuulsin, et nad tapsid mu vennapoja...
ja tema vaese poja...
ja nende lapsed! Isegi väikesed lapsed!
Kes te olete?
Minu isa oli Maekar, Esimene Omanimeline.
Minu vend Aegon valitses pärast teda,
kui olin troonist keeldunud.
Tema järel valitses ta poeg Aerys,
keda hüüti Hulluks Kuningaks.
Te olete Aemon Targaryen.
Olen Tsitadelli meister.
Ma seisan Musta Kantsi ja Öise Vahtkonna teenistuses.
Ma ei hakka sulle ütlema, kas minna või mitte.
Seda pead ise otsustama...
ja elupäevade lõpuni tehtud valikuga elama.
Nagu minagi.
Mu isand...
Mu päike-ja-tähed...
Drogo...
Mu hobune... - Veri-mu-verest...
Ei... pean ratsutama...
Ta kukkus hobuselt.
Khaal, kes ei suuda ratsutada, ei ole mitte mingi khaal.
Ta on kõigest väsinud ning vajab puhkust.
Oleme täna küllalt ratsutanud. Me jääme siin laagrisse.
See pole mingi laagrikoht.
Naine meid ei käsuta, ka khaleesi mitte.
Jääme siin laagrisse. Ütle, et khaal Drogo käskis seda.
Teie pole mu käskija, khaleesi.
Too Mirri Maz Duur kohe siia. - See nõid? Toon teile ta pea.
Too ta vigastamatult siia, muidu saab khaal su vastuhakust kuulda.
Piilurite sõnul on Starkide vägi Kaksikute juurest lõunasse liikunud,
isand Frey sõjamehed kaasas. Nad on meist päevatee kaugusel.
Poisil küll puuduvad kogemused ja arukus, aga tal on teatud...
jäärapäine julgus.
Jätka, ma ei tahtnud segada.
Sinu metslastest parem olgu kasu, muidu on head relvad tühja raisatud.
See suur karvane nõudis endale kaht sõjakirvest.
Rasket ja kahe teraga. - Shaggale meeldivad kirved.
Kui lahinguks läheb, oled sina koos metslastega eelväes.
Eelväes?
Mina ja hõimlased lahingu keskel? - Nad paistavad küll üpris raevukad.
Raevukad?
Eile õhtul pussitas üks Kuuvend üht Kivivarest vorsti pärast.
Kolm Kivivarest võtsid ta kinni ning lõikasid tal kõri läbi.
Bronn küll takistas Shaggal surnu riista otsast raiumast,
aga Ulf nõuab veretasu,
mida Shagga ja Gunthor keelduvad maksmast.
Kui sõduritel puudub distsipliin, siis on viga nende pealikus.
Kindlasti võib mind tappa viisil, mis me sõda ohtu ei seaks!
Rohkem me sellest ei räägi.
Mul siiski ei ole kõht tühi. Vabandage mind, head isandad.
Kust sa küll nii hilja nii ilusa tüdruku leidsid? - Ma võtsin ta.
Võtsid? Kellelt?
Ser... kes ta oligi...?
Ei tea. See punapäine sitaratas kolm telki eemal.
Tal polnud midagi selle vastu?
Midagi ikka oli.
Ei ole tõenäoline, et püsin elus tema võimaliku vastulöögini.
Oleme homme eelväes.
Mis seal ikka.
Ma vist lähen ja otsin endale ka ühe.
Kes sa oled? - Kes isand aga soovib.
Kuidas su ema sind kutsus? - Shae.
Kuidas te ema teid kutsus? - Ta suri mind sünnitades.
Kas oleme siin selleks, et oma emadest rääkida?
Mis aktsent see on? - Võõramaine.
Mida te minust tahate? - Või et mida ma tahan?
Tahan, et jagaksid mu telki. Tahan, et valaksid mulle veini,
naeraksid mu naljade üle, hõõruksid mu valutavaid jalgu...
Kuni me koos oleme, ei lase sa oma voodisse ühtegi teist meest.
Ma tahan, et kepiksid mind nii, nagu oleks käes mu viimane õhtu.
Mis on võib-olla tõsigi. - Mida ma vastu saan?
Esiteks turvalisust.
Keegi ei tee sulle viga, kuni sa mulle kuulud.
Teiseks saad nautida minu seltskonda,
mis on kuuldavasti oivaline.
Ja kes seda ütles? Naised, kellele maksite?
Kolmandaks...
saad rohkem kulda, kui tuhande aastaga ära kulutada jõuaksid.
Kas võtad mu pakkumise vastu?
Teeme siis algust sinu viimase õhtuga.
Khaleesi... - Tulge sisse.
Ta on väga tugev.
Keegi ei mõista, kui tugev ta on.
Ta sureb juba täna. - Ei tohi.
Ei tohi, ma ei luba seda.
Kuningannalgi ei ole seda võimu.
Peame lahkuma. Kuuldavasti on Asshais hea sadam...
Ma ei jäta teda maha. - Ta on juba surnud.
Ka siis...
Ka siis, kui ta sureb...
miks ma põgenema peaksin?
Ma olen khaleesi ja mu pojast saab khaal pärast Drogot.
See pole Westeros, kus suguvõsasid austatakse.
Siin loeb jõud. Kui Drogo sureb, hakatakse tema koha eest võitlema.
Võitjast saab uus khaal, kes ei taha võistlejaid näha.
Teie poeg kistakse te rinnalt ja heidetakse koerte ette.
Ma ei jäta teda maha.
Haav on mädanema läinud.
Sina tegid seda, nõid. - Jäta järele!
Ma ei luba talle viga teha. - Ei luba? Sina keelad mind?
Palveta, et me sulle viga ei tee.
Sina lasid sellel nõial meie khaali tohterdada.
Talitse oma keelt. Ta on ikka veel su khaleesi.
Vaid senikaua, kui veri-mu-verest elab!
Kui ta sureb, siis on see naine eikeegi.
Ma pole iial olnud eikeegi.
Minus voolab lohede veri.
Kõik lohed on surnud, khaleesi.
Peaksite täna vist oma soomusrüüd kandma, ser.
Teil on vist õigus.
Päästsite mu veel üks kord. - Nüüd pead sina ta päästma.
Ravitseja oskused siin ei aita. Saan ainult ta surma leevendada.
Päästa ta ning vannun, et lasen su vabaks.
Tead kindlasti mingit moodust.
Mingit...
Mingit nõidust.
Üks loits on tõesti.
Mõnede arvates on surm etem.
Tee seda. Päästa ta. - Sellel on oma hind.
Saad kulda või mida tahes. - Kuld ei maksa siin midagi.
Tegu on verenõidusega. Elu saab lunastada vaid surm.
Minu surm?
Ei. Mitte teie surm, khaleesi.
Tooge tema hobune.
Khaleesi, ärge tehke seda. Las ma tapan selle nõia.
Siis tapad ka oma khaali. - See on verenõidus!
See on keelatud! - Olen sinu khaleesi!
Mina otsustan, mis on keelatud.
Minge nüüd.
Võta ta kaasa ja mine.
Peate samuti minema.
Kui ma laulma hakkan, ei tohi keegi siia telki tulla.
Täna tantsivad siin surnud.
Siia ei tule keegi.
Too ta mulle tagasi.
Mida te teinud olete? - Ma pean ta päästma.
Oleksime nüüdseks võinud olla juba teel Asshaisse.
Teil oleks turvaline olnud.
Seda ei tohi sündida. - See peab sündima.
Nõid!
Ei, sa ei tohi! - Khaleesi!
Püsi paigal, hobuisand.
Kas saite viga? - Laps... Ta tuleb!
Kutsu ämmaemandad! - Nad keelduvad tulemast.
Ütlevad, et ta on ära neetud.
Kui nad ei tule, raiun neil pead maha.
Nõid võib lapse ilmale aidata. Kuulsin, kuidas ta nii ütles.
On teil valus, mu lõvi? - Ei.
Paistab, nagu oleks.
Tuli põletab teie ilusat pehmet nahka.
Ole neetud, naine! Kas sa valu ei tunne?
Olen sellega harjunud. - Joo.
Mängime midagi uut.
Võin sulle õpetada üht Braavose noamängu.
Kas on oht sõrmi kaotada?
Siis mitte, kui võidad. - Ei!
Ei mingeid tulemänge ega noamänge.
Teeme midagi, milles mina osav olen. - Mida?
Olen hea inimloomu tundja. - Kõlab nagu üks igav mäng.
Ei ole igav. Reeglid on sellised:
Esitan väite te mineviku kohta.
Kui mul on õigus, joote teie. Kui ma eksin, joon ma ise.
Valetada ei tohi. Ma saan kohe aru.
Mina mängida ei taha. - Hästi. Bronn kõigepealt.
Sinu isa peksis sind.
Aga ema lõi kõvemini.
Tapsid esimese mehe enne 12-aastaseks saamist.
Hoopis naise.
Ta virutas mulle kirvega!
Oled käinud Müürist põhjas.
Miks sa seal käisid?
Töö pärast. - Ja veel...
Sa armastasid ammu üht naist, aga see lõppes traagiliselt,
seega ei ole sa lasknud endal enam kunagi ära armuda.
Ei, see käib hoopis minu kohta.
Sinu kord, mu saladuslik võõramaine kaunitar.
Mina mängida ei taha. - Kuid see on lõbus!
Vaata, kui lõbus meil on!
Sinu ema oli hoor.
Joo.
Hea küll...
Sinu isa lahkus igaveseks, kui olid veel noor. - Joo.
Me leppisime ju kokku, et valetada ei tohi? - Joo!
Sa tahtsid teistsugust elu. Tulid kuskilt, aga tahtsid olla mujal.
Terve see sitane maailm saaks selle alusel juua. - Täpsemalt siis...
Sa tahtsid olla mujal, aga kuidas sinna saada?
Vaikivate õdede elu ei ole usutavasti sinu jaoks.
Mis muud ühel alamast seisusest tüdrukul üle jäi?
Joo.
Oled sa kindel, et... - Joo!
Ära minu vanematest räägi.
Muidu lõikan sul silmad peast.
Kulla daam, palun vabandust, kui teid kuidagi solvasin.
Minu kord. - Olgu, küsi aga.
Püüa mu saladuslikku olemust lahti mõistatada.
Kellesse sa armunud olid? - See mäng ei käi niimoodi.
Ei huvita.
Meie isand oli varem abielus.
Abielus? - Kust sa seda kuulsid?
Sõduritega täringuid mängides kuuleb tegelikult nii mõndagi.
Ehk mõnel teisel õhtul.
Ei, sellel õhtul.
See ei ole meeldiv lugu.
Kardad, et hakkan nutma? - Ma usun, et võime daamiga
rääkida ebameeldivamaid lugusid kui meie isand siin.
Hästi.
Ma olin siis 16-aastane. Ratsutasin oma venna Jaimega,
kui kuulsime karjatust. Tee peale jooksis tüdruk,
riided pooleldi seljast kistud, kaks meest tema kannul.
Jaime hirmutas mehed eemale ning ma panin oma mantli tüdrukule ümber.
Ta oli liiga hirmul, et üksi teed jätkata.
Jaime jälitas vägistajaid ja mina viisin ta võõrastemajja.
Tema nimi oli Tysha.
Ta oli ühe ratassepa orb.
Ta oli väga näljane.
Kahe peale panime nahka kolm kana ja terve veinilähkri.
Uskumatul kombel oli kunagi aeg, mil ma polnud veiniga harjunud.
Unustasin täiesti, kuidas tüdrukute seltskonda kartsin.
Kuidas ma ootasin alati, et nad minu üle naeraksid...
oma pilgu kõrvale pööraksid või minu nägusa venna kohta päriksid.
Unustasin kõik peale Tysha.
Kuidagi leidsin end tema voodist. - Kolm kana ikkagi. Parem oleks.
Väga kaua see ei kestnud. Mul polnud aimugi, mida teha.
Ta oli minu vastu hea.
Ta suudles mind pärast.
Laulis mulle...
Hommikuks olin nii armunud, et palusin kohe tema kätt.
Paar valet, mõni kuldmünt, üks purjus seitsmik
ja olimegi abielus.
Kaheks nädalaks, kuni seitsmik kaineks sai ja mu isale ära rääkis.
Sellega oli vist kõigel kriips peal. - Mitte päris.
Esmalt lasi mu isa Jaimel mulle tõe ära rääkida.
Tüdruk oli tegelikult hoor.
Jaime lavastas kogu loo. Tee, vägistajad... kõik selle.
Tema meelest oli mul aeg naist saada.
Kui mu vend oli üles tunnistanud,
tõi isa mu naise sisse ja andis ta oma meeste kätte.
Talle maksti heldelt. Hõbemünt iga mehe pealt.
Kui paljud libud võivad sellist hinda küsida?
Mu isa tõi mind kasarmusse ja sundis mind pealt vaatama.
Lõpuks oli minu naisel nii palju hõbemünte,
et need libisesid tema sõrmede vahelt põrandale.
Mina oleksin tapnud mehe, kes minuga nõnda käitus.
Oleksid pidanud teadma, et ta oli hoor. - Tõesti või?
Olin 16-aastane, purjus ja armunud.
Peaaegu vägistatud tüdruk ei kutsu kaks tundi hiljem meest voodisse.
Ma juba ütlesin, et olin siis noor ja rumal.
Oled endiselt noor ja rumal.
Mis on? Mida sa tahad? - Magad siin sõja maha.
Mida? - Vaenlane ligines öösel ning on meist miili kaugusel.
Kutsu mu kilbikandja! - Sul ei ole kilbikandjat.
Kui ma suren, leina mind.
Sa oled siis surnud. Kuidas sa seda teaksid?
Küll ma tean.
Ettevaatust!
Eest ära!
Püsi madalal.
"Püsi madalal"? - Kui veab, siis vaenlane sind ei märka.
Sündisingi õnnesärgis.
Oru hõimlased!
Kogunege!
Kivivaresed! Mustkõrvad!
Kõrvetatud! Kuuvennad!
Ja Võõbatud Koerad! - Ja Võõbatud Koerad.
Teie ülemvõim Orus saab alguse täna!
Minge ja võtke see, mis kuulub teile!
Poolmees! Poolmees!
Lahingusse!
Sitt sõdalane oled.
Ma olen elus? - Oled küll.
Kas meie võitsime? - Muidu me ju ei vestleks.
Kuidas hõimlastel läks?
Päris hästi.
Tore näha neid läbi käimas.
Oled haavatud.
Tore, et tähele panid.
Kuuldavasti me võitsime.
Meie piilurid eksisid.
Starkide väes oli 2000, mitte 20 000 meest.
Kas me noore Starki saime vähemasti kätte?
Teda ei olnud siin. - Kus ta siis on?
Ülejäänud 18 000 mehega.
Ja kus nemad on?
Peaksime minema, mu emand. - Ei!
Mu emand!
Kui nad viimaks aru said, mis toimub, oli juba liiga hilja.
Emand Stark.
Loovutaksin teile oma mõõga, aga olen selle kuhugi jätnud.
Teie mõõka pole mulle vaja.
Andke mulle mu tütred. Andke mulle mu abikaasa.
Paraku olen nemadki kuhugi jätnud. - Tapa ta, Robb! Raiu tal pea maha.
Ta tappis kümme me meest. Nägid seda isegi pealt.
Elavana on temast rohkem kasu. - Viige ta ära ja pange ahelaisse.
Lõpetame selle sõja siinsamas. Päästame tuhandete elusid.
Sina võitle Starkide eest, mina Lannisteride eest.
Mõõgad, piigid, küüned... Vali ainult sobiv relv.
Lõpetame selle kohe praegu.
Kui me teeksime seda sinu moodi, Kuningatapja...
siis sa võidaksid.
Me ei tee seda sinu moodi.
Tule nüüd, ilueedi!
Ma saatsin täna 2000 meest hauda. - Bardid laulavad nende ohvrist laule.
Surnud neid ei kuule.
Üks võit ei tee meist vallutajaid.
Kas vabastasime mu isa?
Kas päästsime mu õed kuninganna käest?
Kas tõrjusime põhjast need, kes meid põlvili tahavad suruda?
See sõda pole kaugeltki läbi.
Kas võiksin ühe saada? Sidruniga. Ükskõik millega.
Kolm vaskmünti.
Kuidas oleks priske tuviga? - Kao nüüd siit minema.
On teil vanu või kõrbenud pirukaid? - Kao minema!
Kuhu kõik lähevad? Mis lahti on? - Ta viiakse Baelori seitsmekotta!
Kes? - Kuninga Käsi!
Reetur! - Argpüks!
Baelori kuju!
Reetur! Reetur!
Mina olen Eddard Stark...
Talitundru valitseja ja Kuninga Käsi.
Ma tulin teie ette selleks, et tunnistada üles oma reetmine
jumalate ja inimeste palge ees.
Ma reetsin oma kuninga ja sõbra Roberti usalduse.
Lubasin kaitsta tema lapsi...
aga enne ta surnukeha jahtumist kavandasin juba ta poja mõrva
ning püüdsin trooni endale haarata.
Reetur!
Olgu ülemseitsmik ja Baelor Õnnis tunnistajaks, et mu öeldu on tõsi:
Joffrey Baratheon...
on Raudtrooni ainuke seaduslik pärija...
ja kõigi jumalate armust...
Seitsme Kuningriigi valitseja...
ja riigikaitsja.
Kes pattu teeb, see kannatab.
See mees tunnistas üles oma kuriteod kõigi jumalate ja inimeste palge ees.
Jumalad on õiglased...
aga Baelor Õnnis õpetas meile...
et nad on ka armulised.
Milline saatus ootab seda reeturit, Teie Majesteet?
Mu ema palub, et laseksin isand Eddardil liituda Öise Vahtkonnaga.
Võtta temalt kõik tiitlid ja ta nõnda igaveseks pagendada.
Ja emand Sansa...
anus, et ma ta isale armu heidaksin.
Kuid nemad on pehme südamega naised.
Kuni mina olen teie kuningas, ei jää ükski reetmine karistamata!
Ser Ilyn...
tooge mulle tema pea!
Peatage ta keegi!
Poeg, see on rumalus!
Pange ta põlvili!
Pööra pilk ära! - Lase mind lahti!
Ole vait ja vaata mind!
Ei! Isa!
Peatage ta!
Tõlkinud Orav www.SubClub.eu