În ziua în care lumea s-a sfârşit,
soarta omenirii era transportată într-o cutie de metal.
Arhitecţi, savanţi şi ingineri s-au întâlnit într-un loc secret
şi au tras concluzia că există o singură speranţă pentru viitor:
construirea unui oraş subteran,
menit să-şi protejeze cetăţenii timp de mai multe generaţii.
Închide cutia. Programeaz-o să se deschidă peste 200 de ani.
Îi vom ţine în oraş 200 de ani.
- Eşti sigur că e suficient ? - Nimeni nu poate fi sigur de nimic.
Nu putem decât să sperăm. Dacă nu vor şti nimic despre lumea de afară,
generaţiile viitoare nu vor regreta ce-au pierdut.
Pentru binele omenirii.
Cutia a fost încredinţată primului primar,
care urma să i-o lase succesorului său.
Pe măsură ce-au trecut anii, cutia a trecut de la primar la primar.
Niciunul nu ştia ce secrete ascunde,
doar că se va deschide când va fi nevoie.
Dar soarta a vrut altfel, şi lanţul s-a rupt.
Cutia a fost ascunsă şi dată uitării.
Când oraşul îmbătrânit începuse să se năruie, cutia s-a deschis.
EMBER - ORAŞUL DIN ADÂNCURI
- Auzi, tată ? - Grăbeşte-te, să nu întârzii.
- Mă grăbesc. - Sunt mândru de tine, fiule.
- Azi e o zi mare. - Da.
Sper să nu primesc o slujbă fără importanţă.
Nu alegi tu ce slujbă primeşti în Ziua Repartiţiei.
E important să...
Unu, doi, trei, patru,
cinci, şase, şapte, opt...
- Sunt din ce în ce mai lungi. - Asta a fost lungă.
E a treia săptămâna asta. Generatorul e unica noastră sursă de curent.
Dacă se strică, murim cu toţii.
- Dramatizezi. - Tată, locul ăsta se năruie.
N-am să stau cu mâinile în sân, în timp ce Ember se prăbuşeşte.
Am să pătrund în Generator cu orice preţ.
Felicitări pentru participarea la acest eveniment extraordinar:
Ziua Repartiţiei !
Am întârziat !
- Lina, tu şi bunica ta sunteţi bine ? - Da.
- Vă simţiţi bine, dle Tock ? - E doar o pană de curent, Lina.
Nu contează că aveţi opt sau 18 ani, a venit timpul să vă faceţi datoria.
Scoateţi la iveală Cartea Oraşului Ember.
- Trebuie să semnezi de prezenţă ! - Am întârziat !
Lizzie !
- Jurăm... - Loialitate eternă faţă de oraş.
Le suntem infinit recunoscători Constructorilor care au ales acest loc.
Înflorim pe malurile râului care ne dă viaţă.
Prosperăm mulţumită capacităţii infinite a marelui nostru Generator,
care bate în centrul oraşului ca o inimă magnifică.
Dincolo de Ember, întunericul se întinde în toate direcţiile.
Oraşul nostru e singura sursă de lumină într-o lume întunecată.
E adevărat.
Săculeţul.
Fii primul care-şi descoperă viitorul.
Bagă mâna, tinere !
Citeşte cu voce tare.
Ajutor de electrician.
Am ocazia să lucrez în Generator.
- Asistent de ceasornicar. - Te vei ocupa de ceasuri.
- Ajutor de constructor de case. - Ăştia se distrează pe cinste.
- Ajutor în seră. - Bravo !
- Curăţător de cartofi. - O să ne fii de folos.
- Funcţionar la depozit. - O slujbă vitală.
Alege una, domnişoară.
- Întreţinerea conductelor ? - Mai tare, să auzim cu toţii.
Responsabil cu întreţinerea conductelor.
Eşti o fată foarte norocoasă. E o slujbă importantă.
- Răzuitor de mucegai. - Avem un răzuitor de mucegai. Grozav!
Mesager.
- Lina ! Fă schimb cu mine. - Poftim ?
- Fă schimb de slujbe cu mine. - Vrei să lucrezi la conducte ?
Nu, vreau să lucrez în Generator, dar Joss nu vrea să facă schimb.
Mai bine mor decât să fiu mesager.
- Da. - Ce ?!
Da.
- Mulţumesc, Doon ! - Mersi !
Lumina becurilor nu e singura, Există o lumină mai strălucitoare.
Dnă Murdo !
- Cum a fost la Ziua Repartiţiei ? - Sunt mesager !
Minunat, Lina ! Felicitări !
Bunico !
Bunico ! Unde eşti ?
Sunt mesager.
Nu e frumos să spui minciuni. Nu eşti mesager, Lina.
Ai uitat că azi a fost Ziua Repartiţiei ?
- Unde e Poppy ? - Poppy ?
Mă ajuta să caut ceva.
Uite-o pe Poppy !
Poppy !
Poppy, scoate aia din gură !
Poftim !
- E pentru tine. - Mulţumesc.
- Eu am făcut-o. - Da, îmi dau seama.
- Pentru ce este ? - Cadou de absolvire.
Adică la ce e bună ?
Îţi dai tu seama.
Nu se ştie de unde sare iepurele.
Important e să fii atent.
Fii foarte atent la tot ce vezi.
Observă ce nu observă nimeni, şi vei şti ce nu ştie nimeni.
Nu alegi ce primeşti de la viaţă.
Ce faci cu ceea ce primeşti... Asta contează.
- Nu eşti de acord ? - Foarte util sfat, tată.
- Nu vrei să mănânci ? - Nu mi-e foame.
E în ordine. Te-ai lovit la aripă.
- Noapte bună, Lina. - Noapte bună, Poppy.
Îţi pun vocile până adormi, bine ?
E cineva acasă ?
Nu mă aştepta cu cina, scumpo. Ajung acasă înainte să se stingă luminile.
Dnă Mayfleet, pantofii dv. sunt gata.
Salut, Raine ! Sunt Clary.
Iar s-a defectat sistemul de irigaţii la numărul 2.
Raine, eu sunt, Barrow. M-am mai gândit.
Mă uit la băiatul meu şi...
M-am răzgândit. Vin şi eu.
Unde te duci ?
Lina Mayfleet, prezentă la datorie !
Ai ajuns mai devreme, Mayfleet.
Pe loc repaus !
8:00 ! Toată lumea, la posturi !
- E superbă. - Fii mândră de ea.
Vezi să fie mereu în stare bună.
Aşa voi face.
Postul tău este piaţa Garn. Stai pe loc !
Trebuie să-ţi spun regulile. Prima: când un client
îţi dă un mesaj, repetă-l. A doua: poartă mereu mantia roşie.
A treia: clienţii plătesc 20 de monede pe mesaj,
indiferent cât de departe îl ducem, aşa că fugi repede.
- Îmi place să fug repede. - Bine. Sunt impresionat. Du-te !
Stai jos.
Vei purta salopeta asta peste haine.
La centură ai toate uneltele care-ţi trebuie.
Şi cred că bocancii ăştia mai au destulă aderenţă.
Ai nevoie de aderenţă ca să repari conductele.
Ăsta e dulapul tău. Poţi să-ţi pui în el încălţările şi ce mai ai.
- Ai înţeles ? - Da.
Bine. Încearc-o pe asta.
Ai capul mare.
Încearc-o pe asta. Văd că ţi-e bună.
Bine. Scrijeleşte-ţi numele pe ea.
- De ce ? - În caz că păţeşti ceva.
Cel care a purtat-o înaintea ta s-a înecat.
Dacă nu-şi scrijelea numele, n-am fi ştiut cine a fost.
Poftim. Foloseşte asta.
Cred că pot să-mi dau seama ce are Generatorul. Când îl pot vedea ?
Am terminat.
Sul ?
20 de monede, vă rog.
Mai încet.
Clary !
- Clary ! Eu sunt. - Uită-te la tine ! Mi-a spus Roner.
- Eşti prima mea destinatară. - Mă bucur. Sunt gata.
De la Arbin Swinn, vânzătorul de legume.
Spune !
"Dacă ăsta e un cartof, eu am 16 ani şi sunt sexy."
Ajutor !
- Mi s-a rupt în mână. - Nu vă apropiaţi.
Ar putea fi contaminat. A fost în Regiunea Necunoscută.
Nu l-am văzut, dar m-am izbit de el. Era cât casa.
Încercam să urmez cursul râului. Era întuneric. M-am agăţat de el.
- Am fost nevoit, ca să nu mă apuce ! - Nu-l atingeţi !
- Nu vă apropiaţi ! - Am fost nevoit ! Nu !
Ştiam că e întuneric, dar n-am ştiut cât de întuneric.
Nu se vedea nimic.
De ce a riscat închisoarea,
când ştie toată lumea că legea îţi interzice să te duci acolo ?
Avem prea multe de făcut aici ca să ne intereseze ce-i acolo.
Tatăl tău ar fi ştiut ce trebuie făcut cu cartofii ăştia.
Nu încerca să afli prea multe, Lina.
- E plină de rugină. - Da.
- Trebuie înlocuită, Sul. - Da.
- Unde ţineţi conductele noi ? - Conducte noi ?
Nu mai avem conducte noi
din al doilea deceniu de când lucrez aici.
Am pus atâtea petice, încât avem mai multe petice decât ţevi. Ţine aici.
De jur împrejur. Gata. Verific-o.
Apasă !
- Ţine ? - Deocamdată.
Deocamdată ? Deocamdată e bine.
- Ce-o să se întâmple ? - Ca întotdeauna, o să ne descurcăm.
- Cum rămâne cu penele de curent ? - Mai încet, puştiule.
Trebuie să înveţi să accepţi lucrurile aşa cum sunt.
- Cum se cheamă tunelul ăsta ? - Tunelul 25. Iar ăsta e 26.
De unde ştii ?
Vino încoace !
- Ăsta pentru ce este ? - Arată presiunea.
- De la roata hidraulică. - Şi ăsta ?
Nu ştiu. Nu e treaba mea.
Dar munceşti aici de-o viaţă. Cum e posibil să nu ştii ?
Faptul că-mi văd de treaba mea mă ţine suficient de ocupat.
Putem intra în Generator ?
Trebuie să existe o altă intrare în Generator.
Tunelul ăsta a fost şters de pe hartă.
Ce cauţi aici ? Tu nu lucrezi în depozit.
Eşti Looper. Fratele tău a fost cu mine în clasă.
Mersi pentru informaţie. De-asta ai venit ?
Nu. Sunt ucenic la conducte. Am văzut...
- M-am rătăcit. Scuze. - Dispari !
Eşti teafăr ?
Aprindeţi-vă !
Vă rog ! Vă rog, aprindeţi-vă !
- Lina ? - Doon ?
- Lina, continuă să vorbeşti. - Doon, unde eşti ?
Eşti teafără ? Continuă să vorbeşti ! Eşti teafără ?
Da. Ceva nu e în regulă.
Penele nu durează niciodată atât.
- Ce se aude ? - Generatorul.
- Dar îl pot repara, nu ? - Poate deocamdată.
- Nu mai avem timp. - Trebuie să facem ceva.
Azi-dimineaţă am văzut un om. Venise din Regiunile Necunoscute.
Zicea c-a auzit un curs de apă. Te-ai gândit că există o ieşire ?
O ieşire din Ember ?
Atenţie, responsabilii cu conductele, electricienii...
Trebuie să ajung la conducte. Ai grijă de tine, Lina.
Doon ! Aşteaptă !
De unde ai asta ?
- Cred că provine de la un animal. - Nu. De unde o ai tu ?
- E din Regiunile Necunoscute. - E de la un cărăbuş. E superbă.
- Mi-o dai mie ? - Am de trimis un mesaj.
- Întâi trebuie să văd ce face bunica. - Transmite mesajul pe drum.
Spune-le tuturor !
Şapte minute ! Pana de curent a ţinut şapte minute !
De două ori mai lungă decât cea mai lungă de până acum !
Bunico !
E pe aici, pe undeva.
- Ce e pe aici ? - Ceva. E foarte important.
Străbunicul meu... El mi-a spus.
Aşteaptă aici.
Poppy, nu ! Dă-o încoace ! Scuipă !
Hai, Poppy !
Strici canapeaua, bunico.
Ai găsit-o.
Asta căutai ? Eşti sigură ?
Ce are atât de special ?
Am uitat. Nu-mi aduc aminte.
Nu-mi aduc aminte.
Bunico, trebuie să mă întorc la lucru.
Pa, Pop !
- Joss ? - Nu mă întreba.
Generatorul e stricat. Nu mai poate fi reparat.
- Am un mesaj pentru Seely Schnap. - Eu sunt Seely Schnap. Ce este ?
- M-a trimis Munn Millders. - Da ?
Vrea să-ţi spun că nu poate să vină azi, la prânz.
A spus că locuieşti prea departe şi se teme de penele de curent.
Am un mesaj pentru primar.
"Nava a ajuns în port."
Bună ziua, mesager. Ce te aduce la Gathering Hall ?
- Am un mesaj pentru primar. - Foarte bine.
Pe aici, te rog !
În tablourile astea poţi vedea toţi primarii oraşului.
Sunt rudă cu el. Mi-a fost stră-stră...
Nu ştiu câţi "stră"-străbunic.
"Podd Morethwart, al şaptelea primar al oraşului Ember."
Încă locuim în aceeaşi casă în care a locuit el.
Intră.
Te cunosc de la Ziua Repartiţiei, nu ?
E descedentă directă a celui de-al şaptelea primar.
Da ? Ce drăguţ ! Cum te cheamă ?
- Lina Mayfleet. - Mayfleet ?
Un nume tocmai bun pentru un mesager.
Eşti iute de picior ?
Se pare că te-ai născut pentru meseria asta. Ce mesaj ai pentru mine ?
E de la Looper, domnule.
"Nava a ajuns în port."
Excelent !
Ce sunt cutiile care apar în portrete, domnule ?
- Întrebarea face parte din mesaj ? - Nu, eram curioasă.
Mulţumesc.
Îmi port de grijă. Ai auzit zvonurile.
- Se stinge de tot. - Ce se stinge de tot ?
Desfundă-ţi urechile, curioaso. Am zis "deloc".
Nu se mai stinge deloc.
Ai dus mesajul ?
Ember există de mult timp.
Cu pene de curent sau fără, Generatorul nu ne-a dezamăgit.
Generatorul nu mai rezistă. Pârâie din toate încheieturile.
Şi nimeni nu ştie ce fac acolo. Ceva nu e în regulă.
Ce poţi face tu în privinţa asta ?
Cum explici că asta era atât de mică ?
O să te apuce durerea de cap.
"Ember".
"Timp".
"Menţinere a vieţii".
"Unu: înaintaţi. Doi: lansaţi...".
- Ce strălucitoare este ! - Ce crezi că este ?
Vreau 20 de pachete de becuri.
Nu mai am mazăre. Vreau 15 conserve.
Îţi dau trei.
Ieri am văzut destule conserve în piaţa Pott Street.
- De-asta nu mai avem. - Nu face pe deşteapta cu mine.
De unde vrei să scot mazăre ? Următorul !
- Am găsit-o ? - Culcă-te, Roo.
- Azi trebuie să stai în pat. - Am găsit-o, bunico.
Am găsit-o.
Bunico, ce este ? Poţi să-mi spui ?
N-o pune să vorbească acum. Acum, cel mai bine ar fi să dormi.
- Nu poţi să-i dai niciun medicament ? - Nu mai am. Îmi pare rău.
Dă-i să bea cât mai multă apă.
- Poţi s-o consulţi şi pe Poppy ? - Ţine-o.
- Vreau să mă uit în guriţa ta. - Nu muşca !
Ce căuta asta acolo ?
Poppy ! Poppy, încetează !
Poppy, stai liniştită ! Nu te mişca !
Te-am prins !
Venim, bunico !
Bunico ?
Va trebui să împarţi patul cu Poppy, dar cred că e suficient de mare.
Poppy, hai să facem de mâncare şi s-o lăsăm pe sora ta puţin singură.
Îţi ştii rolul ?
Cred că mi-l amintesc destul de bine de anul trecut.
Marea Zi a Cântării e nespus de importantă.
Ne umple inimile de speranţă. Ce norocoşi suntem !
În ultima vreme, nu mă simt norocoasă.
- N-ai de ce să-ţi faci griji. - Penele îi îngrijorează pe toţi.
- Vom primi ajutor. - Ajutor ?
Cine a construit oraşul, scumpo ?
- Constructorii ? - Exact.
Constructorii se vor întoarce şi ne vor arăta calea.
Orice ar fi, bunico, îi dau eu de cap.
Promit.
- Scrie "conducte". - De-asta ţi-am adus-o ţie.
Scrisul ăsta... Ştii de ce îmi aduce aminte ?
Vino. Vreau să-ţi arăt ceva.
Ce căutăm aici ?
Constructorii ne-au lăsat cartea asta. Am învăţat despre ea la istorie.
Hai, deschide-o !
Doar primarul are voie s-o deschidă.
Constructorii au scris instrucţiunile astea. Arată la fel.
Vino. Vreau să-ţi arăt ceva.
Ce părere ai ?
- Eu cred că sunt instrucţiuni. - Da ?
Ceea ce nu înţeleg eu este de ce are o formă circulară.
- Ştiu că trebuie să fie important. - Adaugă un "E".
- Poftim ? - Adaugă un "E". "Ieşire".
Dacă există o ieşire din Ember ?
Nu cred că avem voie să fim aici.
Tunelul ăsta a fost şters de pe harta lui Sul. La capăt e o cameră încuiată.
Poate că asta este.
Hai odată !
- Ce-a fost asta ? - Habar n-am.
Fugi !
Lina ! Aici, sus !
Fugi, fugi ! Repede !
Grăbeşte-te ! Ia cutia !
Fugi !
Aici !
Lina ! S-a înţepenit. Sari !
Mulţumesc pentru o nouă idee grozavă.
Cârtiţele trebuie să mănânce mereu. Probabil e la fel de flămând ca noi.
Ai văzut depozitele ? Sunt goale. O să rămânem fără mâncare.
Oricum nu mai contează. Generatorul nu va rezista.
În curând, se va lăsa întunericul definitiv.
"Mayfleet". E numele meu.
Bărbatul care a purtat casca înaintea mea s-a înecat.
S-a înecat ?
Lucra aici. Nu e apă decât în ţevile de irigaţie.
Cum e posibil să se fi înecat ? Mi-e aşa de dor de el !
Şi de mama.
Cum o să-mi dau seama ce este ? Sunt numai zerouri.
Asta mă sperie cel mai tare.
Ce numărătoare se termină la zero ?
- Pare să se refere la sfârşitul lumii. - Te rog, scumpo !
Să nu faci vreo prostie.
- N-aş putea să te pierd şi pe tine. - Cum a murit, Clary ?
Chiar s-a înecat ?
Şi tatăl tău credea că se apropie sfârşitul lumii.
Credea că există o cale de ieşire din Ember.
N-am putut să-l opresc.
Am spus că avem datoria să rămânem aici şi să ne rezolvăm problemele,
că e ilegal să ne aventurăm în Necunoscut.
De ce e ilegal ?
Tatăl tău a spus: "Râul curge într-o direcţie,"
"deci trebuie să vină de undeva şi să meargă undeva."
Dar trebuie să fi intrat prea devreme, nu ştiu.
- S-a inundat tunelul, şi... - Şi tata a murit.
Era singur ?
Toţi ceilalţi au ieşit înainte să se prăbuşească.
Mă gândeam să-i duc cutia primarului.
Da ! Fă aşa ! Mai bine fă aşa, te rog !
Lasă-l să gestioneze el situaţia.
Trăim vremuri grele, care ne pun la încercare.
Problemele noastre sunt grave.
Avem nevoie de răspunsuri. Dar, dincolo de răspunsuri,
mai importante decât răspunsurile, avem nevoie de soluţii.
Şi, pentru a găsi aceste soluţii,
propun să demarăm o investigaţie amănunţită.
Drept care declar înfiinţarea unei comisii
care să investigheze penele de curent.
Se oferă cineva ?
Astăzi, noi, poporul,
ne ridicăm împotriva întunericului.
Lizzie...
Lizzie !
- Ia mâna ! Dă-o încoace ! - Piersici !
Plecaţi de aici !
Plecaţi !
Ananas ?
N-a mai mâncat nimeni ananas de când era bunica mică. De unde ai asta ?
- Dă-o încoace ! - Lizzie ! De unde ai mâncarea ?
Bine.
- O am de la prietenul meu. - N-ai prieten.
Nu suntem propriu-zis împreună, dar e un băiat care mă place.
Explorează depozitele, mai ales cele de la marginea oraşului.
Sunt considerate goale, dar nu sunt toate goale.
Îţi dau să guşti, dacă promiţi să nu spui nimănui.
Nu e corect, Lizzie.
Spune că oricum vom muri în curând. De ce să nu trăim bine cât mai putem ?
Uite-l !
Doon ! Ai...
Looper era cel pe care l-am văzut lângă uşa 351.
Înainte de asta, i-am dus primarului un mesaj din partea lui.
Pariez că e ceva important dincolo de uşa aia.
Câtă mâncare !
Şi eu credeam că minţea când vorbea despre găsirea unei soluţii...
Nu minţea. A găsit o soluţie pentru el.
Poppy, culcă-te. E ora de culcare.
- Vrei să apeşi tu pe pedale ? - Ce e asta ?
E caseta din robotul telefonic al părinţilor mei.
De pe vremea când aveam aşa ceva.
E cineva acasă ? Nu mă aştepta cu cina, scumpo.
E vocea tatei.
Raine, eu sunt, Barrow. M-am mai gândit.
Mă tot uit la băiatul meu, şi... am ajuns la vorba ta.
M-am răzgândit. Vin şi eu.
Ce este ?
- M-a minţit. - Unde te duci ?
- Ne întâlnim la seră, da ? - Noapte bună, tinere.
Cum a fost la repetiţie ?
- Pentru Cântare. - A fost bine.
- A mers foarte bine. - Bine.
Noapte bună.
Tată, te-am auzit. Te-am auzit pe robot...
Lina Mayfleet are caseta din robotul telefonic al părinţilor ei.
Te-am auzit. Ai zis că tatăl ei poate conta pe tine.
Ai încercat să ieşi din oraş, nu-i aşa ?
- De ce aş fi făcut una ca asta ? - Din cauza mea.
Tată... Te rog !
- Ne-am înşelat. - Nu, aţi avut dreptate.
- Există o ieşire. - Da.
Şi Raine a crezut asta, şi a murit.
Există o ieşire prin tuneluri,
dar trebuie să-mi spui tot ce ştii.
- Nu ştiu nimic. Nici tu nu ştii. - Constructorii au lăsat instrucţiuni.
- Constructorii ne-au abandonat. - Ba nu. Am dovezi.
Arată-mi-le !
Aşteptaţi !
Îţi urez o Zi a Cântării fericită, domnişoară !
- Vreau să vă vorbesc în particular. - Bine.
Ceea ce vreau să vă spun e secret şi foarte important.
Primarul are un buncăr plin cu mâncare în tuneluri.
Penuria nu e atât de rea cum crede lumea.
Vrei să zici că primarul fură ?
Îl ajută Looper, care lucrează la depozite.
E şocant ce-mi spui.
Şocant ! Sunt şocat.
Trebuie să-l dăm în vileag. Vino ! Bravo, Lina Mayfleet !
După ce-l arestaţi, eu şi Doon putem să vă arătăm unde e camera...
Staţi, unde mergem ?
Mă scuzaţi, domnule primar. O mai ţineţi minte pe Lina Mayfleet ?
Vrea să vă acuze.
- Să mă acuze de ce ? - Că furaţi mâncare de la oameni.
Îmi iubesc oraşul şi concetăţenii.
- Şi n-aş face aşa ceva. - Ţi-am văzut camera ! Te-am văzut !
- Tu şi mai cine ? - Ea şi prietenul ei, Doon Harrow.
Ce ai în cutia aia ?
E cutia mea.
Arată ciudat. De unde o ai ?
- Eşti rudă cu unul dintre primari. - Da. Cu al şaptelea primar.
S-au pierdut multe lucruri când a murit al şaptelea primar.
- Îmi arăţi şi mie cutia, Lina ? - De ce ?
Ce e în cutie, Lina ? Cred că sunt lucruri care-l privesc pe primar.
- Cutia... Dă-o încoace ! - Nu-ţi aparţine.
- Dă-mi cutia ! - Nu !
Luaţi-i cutia ! Acum !
Luaţi-i cutia ! Mişcaţi-vă !
Aţi prins-o ?
Prindeţi-o !
După ea !
Aici locuieşte Doon Harrow ? E acasă ?
Nu aud bine. Sunt tare de o ureche. Vorbeşte mai tare.
- Doon Harrow ! - Nu, eu sunt Loris.
Îl căutăm pe Doon Harrow. E acuzat de trădare.
Groaznic ! Dacă e adevărat, îl reneg !
Trădarea e cea mai mare crimă pe care o poate comite un om.
Constructorii spuneau: "Dacă ai dovezi, mergi pe firul lor !"
"Nu se ştie de unde sare iepurele."
- Prindeţi-l ! - Pe aici.
Doon ! Au venit gărzile ! Trădătorule ! Vin după tine !
Tastatura e pe aici, pe undeva.
- O clipă. - Asta e intrarea în apartamentul tău ?
Se pare că nu.
Sus !
- Mă urmăresc gărzile ! - De ce ?
Eu şi Doon... Repede !
Ce doriţi ? Întârziem la Marea Zi a Cântării.
Mă scuzaţi, doamnă. O caut pe Lina Mayfleet.
Nu e aici. Probabil e deja în Harken Square.
- O să mă conving singur. - Mă scuzaţi. Pardon. Îmi cer scuze.
- Primarul a întrebat de ea. - La seră.
Trebuia să se vadă cu un prieten la seră. Vă ajută cu ceva ?
CĂUTAŢI RECOMPENSĂ
Aveţi grijă ! Distrugeţi mâncarea noastră, a tuturor !
Te previn !
Dacă descopăr că i-ai ajutat în vreun fel pe aceşti copii...
Ce interes aş avea să fac asta ?
Am informaţii că urma să vină aici.
- Cine ţi-a dat informaţia asta ? - E confidenţial.
Vreau să înţelegi atât: dacă eşti implicată, vei regreta.
Dacă auzi ceva, dacă vezi ceva, îmi spui.
Altfel, vei suporta consecinţele.
Dacă auzi sau vezi ceva,
mă aştept să fiu informat.
Nu trebuie să-ţi mai spun că sunt omul de încredere al primarului.
Lăsaţi aici doi oameni !
Trebuie să plecăm de aici. Acum.
Ce e asta ?
Tata a făcut-o.
- Nu pare foarte sigură. - Aşa e tata.
- Toate creaţiile lui arată aşa. - Cum adică ? Tatăl tău ?
Barrow. Vocea lui se aude pe robotul tău.
- Dar pe tatăl tău îl cheamă Loris. - Barrow (roabă) Harrow. E porecla lui.
- Fiindcă împingea o roabă. - Tu eşti băiatul !
Înseamnă că părinţii noştri au încercat să fugă împreună.
Au încercat.
Nu mai avem timp. Se vor întoarce.
Pedalează !
Stai aici şi fii cuminte. Şi uită-te după mine, acolo, sus.
- Unde e Lina ? - E pe aici, pe undeva.
- Vezi ceva ? - Cu greu.
A sosit din nou ziua în care aniversăm minunatul nostru oraş.
Acest far care luminează o lume întunecată.
Ţine-te bine !
Acoper-o cu aia.
Acest rezultat al unei planificări miraculoase, această creaţie minunată,
care este oraşul nostru, Ember.
Aceasta e lumea noastră, Ember este etern.
Când se va aprinde lumina, Voi fi lângă tine,
Când se aprinde lumina, Nu moare speranţa.
Au început să cânte.
Trebuie să-ţi arăt. Şi primarul avea una.
- Ţi-a dat-o el ? - Nu tocmai.
Generatorul. Trebuie să ajungem imediat la Generator.
- Hai ! - Aşteaptă ! Poppy !
Voi fi lângă tine.
Asta e lumea noastră, Ember este etern.
Când se va aprinde lumina, Voi fi lângă tine.
Asta e lumea noastră, Ember este etern.
Când se va aprinde lumina, Voi fi lângă tine.
Vino încoace !
Asta este.
Poppy...
Poate ştie el.
Sul. Trebuie să-l ridicăm în picioare.
Trezeşte-te. Sul, există o cheie pentru uşa Generatorului ?
- Sigur că există o cheie. - Perfect. Unde e ?
De unde să ştiu eu ? Nu e treaba mea.
Stai puţin. Ceva nu e în regulă.
Constructorii erau inteligenţi. Trebuie să fi făcut lucrurile simple.
Nimic din toate astea nu mi se pare simplu.
Trebuie să fi gândit totul, în cele mai mici detalii.
Au plănuit...
... totul.
Doon...
E ceva în spatele dulapurilor.
Poppy, vino ! Repejor !
Trebuie să existe o intrare.
Astea pentru ce sunt ?
- "Bar-că". - "Barcă".
- "Lansaţi-le..." - "Rotind..."
"Mecanismul în sensul acelor de ceasornic."
Ăsta este. Trebuie să fie.
Poppy !
Mai vin.
Uite încă una !
Nivelul apei e prea scăzut. O să se ciocnească.
- Trebuia să se dea la o parte. - Nu trebuie să sărim etapele.
Trebuie să urmăm instrucţiunile pas cu pas.
Asta au vrut Constructorii.
"Accesaţi..." Ceva... "Camera 1".
Hai, Poppy !
Nu era "camera 1".
Era "L". "Camera de control în caz de urgenţă".
Să încercăm cu plăcuţele.
Hai odată !
Bravo, Poppy !
Eşti bine ?
Dă-mi plăcuţele !
"Roata hidraulică 1, la viteză maximă."
- Se mişcă. Bun. Ce urmează ? - "Opriţi roata hidraulică 2."
S-a blocat.
Sul !
Rămâi aici.
- Sul ! - Pleacă de aici, băiete !
- Sul, ce cauţi aici ? - S-a blocat asta ! O deblochez.
De unde ştii că asta trebuie să faci ?
E meseria mea !
- Nimic nu merge. - Încearc-o pe asta !
O ia din loc !
Se mişcă !
Merge, Sul !
Sul, asta e ieşirea ! Pe aici se iese din Ember !
- Şi unde ajungi, băiete ? - Vom afla !
Ţine-te bine !
Doon ! Hai să mergem !
- Eşti teafăr ? - Da.
Hai, Sul ! Trebuie să mergem !
- Trebuie s-o ţin deschisă ! - Sul, vino cu mine !
Du-te tu ! Acum !
E în ordine !
Eşti bine ? Perfect ! Urcă-te în barcă !
N-ai văzut ce s-a întâmplat cu prima ?
N-avem de ales. Hai !
Ţine-te bine, Poppy !
Se lasă în jos.
Domnule primar Cole ?
Am ajuns.
Ce faci ? Nu mă poţi lăsa aici ! Aşteaptă !
Nu !
Am avut o înţelegere ! Aşteaptă !
Urma să fim amândoi ! Deschide uşa !
Am avut o înţelegere !
Deschide uşa !
Nu e cinstit ! Ai promis !
- Doon, la dreapta ! La dreapta ! - Încerc !
- E o cascadă ! - Prindeţi-vă de ceva !
AŢI AJUNS !
E ceva în faţă.
PENTRU BINELE OMENIRII
PAS CU PAS !
AVEŢI GRIJĂ CU COPIII !
Au avut dreptate. E întuneric, nimic altceva.
Lina...
E albastru.
Ember ! Se vede de aici !
N-au cum să te audă. E prea departe.
Trebuie să-i anunţăm cumva !
Lina şi Doon şi-au legat speranţele de o piatră
şi au aruncat-o spre oraş.
Piatra ar fi putut ateriza pe un acoperiş.
Sau ar fi putut ajunge într-un şanţ.
Dar soarta a vrut altfel.
Şi mesajul a ajuns unde trebuia.
Acum, drumul era liber pentru toţi.
Toţi cei care au întreţinut flacăra oraşului într-o mare de întuneric,
ca să poată trăi din nou la suprafaţa pământului, la aer şi la lumină.
Aţi urmărit filmul EMBER - ORAŞUL DIN ADÂNCURI