Тримаєш? Ще трохи.
Один, два, три!
ХРОНІКИ НАРНІЇ: ПІДКОРЮВАЧ СВІТАНКУ
ТИ ПОТРІБЕН АНГЛІЇ: ЗАПИСУЙСЯ ДОБРОВОЛЬЦЕМ!
Вам вісімнадцять років?
А що, хіба не схоже?
Альберта Скрабб
Альберта Скрабб?
Це типографська помилка. Повинно бути Альберт А. Скрабб.
Едмунд,
допоможеш віднести ці продукти?
Приходь, як підростеш, малечо.
Малечо?!
Я менший за нього на два роки!
Я король! Я вів війни і я керував арміями.
Не у цьому світі.
Так. Я застряг в Англії, де мій ворог -
Юстас Клеренс Скрабб.
Він заслужив прізвище Шкряб.
Що ти робиш?
Нічого.
Ходімо.
Любий щоденнику. Рівно двісті п'ятдесят три дні тому
мої нестерпні кузени, Едмунд і Люсі, вторглися у мій будинок.
Скільки мені ще їх терпіти,
ділитися речами?
Якби родичі були комахи,
проблем би не існувало.
Я запхнув би їх у банку або пришпилив на стінку.
Я вдома! Чуєте?
На майбутнє: дослідити юридичні
наслідки вбивства родичів.
Ви слухали новини з західного фронту.
Привіт, дядечку Гарольд. Я шукала нам моркву,
але знову була тільки ріпа.
Я варитиму суп.
Тітка Альберта вже їде додому.
Дядьку Гарольд?
Батьку, Едмунд показує язик.
Ах ти ж таке...
Батьку, він хоче лупитися.
Едмунд, глянь!
Лист від Сьюзен.
Шкода, що ви не з нами.
Це як захоплююча пригода, хоч і не така, як у Нарнії.
Америка дуже цікава,
тільки ми не бачимо тата. Він постійно працює.
Мене запросив
у Британське консульство на чаювання знайомий морський офіцер,
до речі, дуже гарненький.
Він небайдужий до мене.
Німці дуже ускладнили морські подорожі.
Настали важкі часи.
Мама просить, щоб ви пробули ще з півроку у Кембриджі.
Цілі півроку?
Як ми виживемо?
Ти щаслива.
Кімната без сусідів. А я живу з патякалом.
Це Сьюзен і Пітер щасливі.
У них різні пригоди.
Так, вони старші, а ми менші.
Ми не такі важливі.
Чого я не гарна, як Сьюзен?
Люсі,
ти раніше бачила цей корабель?
Так. Це підозріло нарнійське суденце.
Не кажи.
Чергове нагадування, що ми тут, а не там.
Жили дві сирітки, що в мріях ширяли,
бо вірили в Нарнію з її казками.
- Фінгал ти заробив. - Ні!
- Ти умієш стукати? - Це моя хата. І стукати я не повинен.
А ви - гості.
Чого ви вирячились на ту тупу картину?
Гидота.
Якщо вийти, картини не видно.
Едмунд, здається, що море трохи хвилюється.
Ох і маячню ви верзете!
Знову наковтались
тих своїх безглуздих романів і вигаданих казочок.
Колись жив хлопчик Юстас,
він збирав усі факти безглузді.
Всі, хто живе фантазіями,
завжди стають нелегким тягарем для кмітливих людей,
що читають корисну інформацію.
Нелегким тягарем?
Ти в житті палець об палець не ударив.
А давай я скажу твоєму батькові, що це ти стягнув у тітки Альберти цукерки.
- Брехня! - Та невже?
Едмунд, подивися.
Я знайшов їх у тебе під ліжком, чесний ти наш!
І кожну з них облизав!
Бе! Я заразився тобою!
Що це означає?
- Люсі, ти думаєш... ? - Що це за фокуси?
Зупиніться, бо я скажу мамі!
Мамо!
Я розіб'ю цю дурну картину!
Ні, Юстас! Ні!
Забери руки!
Відчепися! Не займай!
Відпусти, Юстас! Відпусти!
- Не чіпай! - Відпусти!
Едмунд!
Що відбувається?
Де ми?
Юстас, пливи!
Куди ми потрапили?
Юстас, швидше!
Давай за мною!
Не зупиняйся!
Едмунд!
Усе гаразд. Я тримаю.
Каспіан!
Люсі?
Едмунд, це Каспіан!
Спокійно, хлопці. Ви у безпеці.
То ми в Нарнії?
Так, ви у Нарнії.
Я сюди не хочу.
Я хочу повернутися в Англію. Я повертаюся додому в Англію!
Тримайся.
Це було захоплююче.
Як ви взагалі тут опинилися?
Я цього не знаю.
Каспіан.
Едмунд.
Я радий тебе бачити.
- Ну, це взаємно. - Це ти покликав нас?
Ні, не цього разу.
Ну, це не має значення. Я просто радий тут бути.
- Спокійно, сір. - Зніміть ту штуку з мене!
Заберіть його від мене!
Ріпічип!
О, ваші величності.
Вітаю, Ріп. Радий бачити.
Ні, це я радий вас бачити.
Та спершу, як нам бути з цим
істеричним незнайомцем?
Той здоровий щуряка
намагався здерти мені обличчя!
Я лише намагався
викачати воду
з ваших легенів, сер.
Він говорить! Ви чули? Хто-небудь чув це? Він заговорив!
- Він завжди говорить. - І заткнути Ріпічіпа неможливо.
У момент, коли нічого буде сказати, ваша величносте,
я обіцяю не казати ані слова.
Не знаю, хто це придумав і навіщо, але хочу прокинутися, негайно!
Може, кинути його у море?
Едмунд!
Я хочу знати, що це така у біса за посудина!
Це "Підкорювач світанку",
найшвидший корабель нарнійського флоту.
Що я такого сказав?
Відлежиться, встане.
Ваша величносте.
Командо!
Знайомтеся з нашими плавцями.
Це Едмунд Справедливий і
Люсі Відважна, верховні король і королева Нарнії.
Аслан.
Глянь.
Це лук і стріли Сьюзен.
Люсі.
Моє цілюще зілля
і кинджал.
Ой. Можна?
Звичайно. Це твоє.
Пітерів меч.
Так.
Я його зберіг, як обіцяв.
На, якщо хочеш, потримай.
Ні, ні, він твій.
Пітер віддав його тобі.
Але й ти теж дещо залишив.
Дякую.
Відколи ви пішли, нам здалися велетні півночі.
Тоді ми перемогли армію Калормена з Великої Пустелі.
Тому мир панує в усій Нарнії.
Мир?
Лише за три роки.
А ти вже знайшов собі королеву за ці три роки?
Ні, жодна з них не зрівняється з твоєю сестрою.
Чекай. Якщо ви не ведете війни,
і нікого рятувати, що ми тут робимо?
Логічне питання. Я не менше вашого здивований.
І куди ж ми пливемо?
Я ще не відібрав трон у свого дядька,
коли він намагався убити батькових друзів і найвідданіших воїнів,
сімох лордів Тельмару.
Вони втекли на Самотні острови.
Самотні острови
Ніхто більше не чув про них.
І ти думаєш, з ними щось трапилось?
Якщо так, я мушу про це дізнатись.
А що на схід від Самотніх островів?
Незвідані води.
Істоти, яких важко уявити.
Кажуть про морських зміїв і чудовиськ.
Морські змії?
Усе, капітане.
Годі вже морських казочок.
Де небо й води зійшлись
Де хвилі солодкі здійнялись
Не сумнівайся, наш Ріпічіп
Ти знайдеш свою ціль
На Сході десь Не сумнівайся...
Красиво співаєш.
Дякую.
Дріада співала її мені, коли я був ще мишеням.
Я не розумію смислу, але добре пам'ятаю слова.
Скажи, як ти думаєш, що за Самотніми островами, Ріп?
Ну, подейкують, що десь на Сході лежить кінець нашого світу.
Асланова країна.
І ти щиро віриш, що існує таке місце?
Ну, що нам лишається, крім нашої віри?
Цікаво, чи реально туди дістатись?
Ну, є лише один спосіб це дізнатися.
Я сподіваюсь, що заслужу честь її побачити.
Ваша величносте.
Давай!
Ти став сильніший, мій друже.
Не сперечатимусь.
Працювати!
- Ваша величносте. - О, дякую.
Едмунд,
якщо усе ж таки допливти до краю світу, ми тоді
звідти впадемо?
Не бійся, Лю, до краю світу далеко.
Кузени досі несуть свою дурню?
Тобі вже полегшало?
Так! Це вас засмучує? На щастя, я маю залізні тіло й дух.
Життєрадісний, як і завжди.
До моря звикнув?
Що мені це море? Я впав, бо був шокований.
Мама каже, що я хлопець чутливий. Як усі інтелектуали.
Цей інтелектуал не чутливий, а язикатий.
Одразу попереджую: коли ми доберемось до цивілізації,
я зв'яжуся з британським консулом. Вас усіх заарештують за викрадення.
Викрадення, кажеш? Дивно.
Я думав, ми тебе врятували.
І утримуєте мене силоміць!
Он як?
У тому своєму негігієнічному кубрику.
Це якийсь звіринець!
Він такий сварливий хлопчина.
Це лише початок.
Бачу землю!
Самотні острови. Це порт Вузька Затока.
Дивно. Жодного нарнійського прапора я не бачу.
Але ж Самотні острови завжди були нарнійськими.
Дуже підозріло.
Краще поспішати причалюватись.
Дрініан?
Вибачте, ваша величносте,
та на судні командує наш принц Каспіан, а не ви.
Так.
Підемо на шлюпках.
Дрініан, збери людей. Ми вирушаємо.
- Так. - Таврос.
Шлюпки на воду! Спустити вітрила і приготуватись кинути якір!
Вперед! Таємниці невідомого лежать попереду.
Чому ми не дочекались ранку?
Як тобі не соромно відвертатися від пригод, друже?
Прислухайтесь.
Де усі остров'яни?
Давай, хиткі ніжки.
Я виберусь без сторонньої допомоги.
Це точно, що ви родичі по крові?
Ріпічіп, лишайся з Дрініаном та іншими. Закріпіться на причалі.
Ми підемо далі.
Як не повернемося до вечора, йдіть на пошуки.
Так, ваша величносте.
Так, усі люди кудись зникли. Що, може, повернемось?
Не хочеш стати і охороняти це місце?
А, так.
Це ти гарно придумав.
Дуже, логічно.
Я вартовий. Не хвилюйтесь.
Я вже готовий вирушати.
Хто всі ці люди?
Чому їх повикреслювали?
Це нагадує список виплат.
Работорговці.
Обережно!
Ви хочете, щоб цей малий заверещав, як дівча недорізане?
Раджу вам кинути мечі.
- Як дівча? - Негайно!
Киньте зброю.
Юстас!
Взяти їх у кайдани.
Руки. І без різких рухів.
Заберіть свої руки!
- Дівчину і цього на базар. - Пустіть мене!
А тих двох кинути в темницю.
Слухай мене, зухвалий бовдуре.
Я - король усієї Нарнії!
Ти дорого заплатиш за це.
Насправді
хтось інший дорого заплатить
за кожного з вас.
- Едмунд! - Люсі!
Едмунд! Ні!
Отямився?
Так.
Це безнадійно.
Виходу немає.
Хто це?
Ніхто. Лише голос
у моїй голові.
Лорде Берн?
Берн. Був колись. Та я вже не заслуговую на цей титул.
Він один із семи?
Це обличчя.
Нагадує мені правителя, якого я любив всім серцем.
Бо він був моїм батьком.
О, мій володарю.
- Простіть мені, дурневі. - Ні, встаньте.
Встаньте.
Ні.
- Ні! - Гелено!
- Мамусю! - Ні!
Гелено!
- Мамо! - Пустіть!
Мамо!
Пішов!
- Мамо! - Тримайся татка!
Не хвилюйся! Я відшукаю тебе!
Мамо!
Ні!
Куди вони їх везуть?
Дивіться.
Що це було?
Жертвоприношення.
Де усі люди?
Ніхто не знає.
Туман уперше з'явився на Сході.
Тамтешні моряки й рибалки загадково зникали у морі.
Ми, лорди, домовились
відшукати джерело туману і знищити його.
Ми вирушили в путь
та жоден не повернувся.
Зрозумійте. Якщо вас не продадуть работорговцям,
тоді вас віддадуть туману.
Ми повинні знайти Люсі.
Поки ще не пізно.
- Даю шістдесят! - Вісімдесят!
Одну сотню вона точно коштує.
Одну сотню і двадцять.
Одну сотню з половиною.
Хто дасть більше?
Продано
Продано!
Давай, пішов!
Пішов!
А зараз продається
прекрасний хлопчина.
Хто почне торг?
Давайте.
На вигляд він не подарунок, проте він силач.
Ага, великий силач.
І смердить, як одне місце у мінотавра.
А це нечувана брехня.
Я нагороджений грамотою за найкращу гігієну!
Народ! Дайте хоч щось!
Я заберу його у вас.
Я заберу у вас їх усіх!
За Нарнію!
Охоронці! Охоронці! Усі сюди!
Дякую, Ріп. Я знала: ти нас врятуєш.
Ваша величносте.
Візьміть ключі!
Ключі!
Ти ж човен у магічній країні. Чого не веслуєш сам?
Ой! Отакої. Сподіваюсь, це був не британський консул.
Ваша величносте! Ваша величносте!
Ти куди?
Мою жінку забрали сьогодні вранці.
Усе гаразд, Дрініан.
Благаю: візьміть мене з собою.
Ґейл!
- Я піду з тобою. - Ні, Ґейл, залишайся з тіткою.
Я вправний моряк. Виходжу в море усе своє життя.
Звичайно. Приєднуйся.
- Дякую. - Але тату!
Я коли-небудь не повернувся?
А ти будь слухняною.
Мій король!
Меч дав мені ваш батько. Він чекав і лежав у печері усі ці роки.
Старовинний нарнійський клинок.
З вашого золотого віку.
Існує сім таких мечів - дарів від Аслана для оборони Нарнії.
Ваш батько довірив їх нам.
Візьміть його.
Хай меч береже короля.
Дякую, мілорде.
Ми відшукаємо решту лордів.
Едмунд.
Любий щоденнику. Події розвиваються непередбачувано.
Мої кузени викрали мене.
Ми пливемо у незвіданих водах на якомусь чудернацькому кораблі.
Найгірше, що я сплю в кубрику з набридливою мишею.
А я думав, що найгірше спати в кімнаті з кузеном.
Поки що всі, кого я зустрів у цих дивних землях,
страждає від химерних ілюзій.
Вони ганяються за зеленими туманами і розшукують втрачені мечі.
Я припускаю,
що це наслідок поганого харчування.
Або вони всі з'їхали з глузду.
Мій кузен Едмунд не виняток.
Він увесь час відтирає той меч,
наче це чарівна лампа.
Бідолашному, очевидно, бракує хобі.
Уже краще. Він буде неперевершений. А такого ж меншого немає?
Надокучливий гризун!
Він ще ненормальніший, ніж мій кузен.
В Англії ми ловимо їх них мишоловками.
Живіт уже болить. Де тут їжу роздають?
Е, чого ти говориш з тією пташкою?
Ну, а хіба у вас тут не...
Він говорить з пташкою!
Він повністю здурів, Таврос!
Так!
Лети! Іди звідси!
Тобі відомо,
що крадіжка припасів - це смертельний злочин на кораблі?
Га!
А, це ти.
- Матросів і за менше вішали. - Вішали?
За зрадливість,
хитрощі і негідну поведінку.
Слухай, давай сюди апельсин, і ми про все забудемо.
Який-такий апельсин?
Я зараз продемонстр...
Слухай, ти мені насточортів.
Відпусти хвіст.
Лев Аслан великий подарував мені цей хвіст.
Ніхто, повторюю, ніхто не чіпає цей хвіст.
Крапка. В кінці знак оклику.
Пробач.
Так, я вимагаю апельсин,
а тоді я вимагаю сатисфакції.
Простіть, простіть. Я пацифіст.
Анґард!
- Обережніше! Ох. - Пробачте.
Намагаєшся утекти?
Ми на кораблі, шановний.
Слухай, не легше це обговорити?
Це було за крадіжку,
це було за брехню,
а це буде тобі наукою.
Так тримати! Ми починаємо дуель!
Лови!
Ну, давай,
спробуй мене заколоти.
Це все! Давай, хлопче!
Випад! Зосередься!
Так!
Годі махати крильми, наче п'яний пелікан! Позиція!
Клинок підняти!
Вище, вище! Отак.
Я тут.
Так, випад ногою.
Ти не лівою, а правою.
Ясно? Давай! Активніше! Активніше!
Це танець, малий, танець!
Давай ще раз, ще і ще.
Уже краще, уже краще,
О ні!
А це
кінець.
Дивіться.
Ґейл?
Що ти тут робиш?
Іди.
Схоже, у нас з'явився новий
матрос.
Вітаємо на борту.
Ваша величносте.
Для тебе Люсі.
Ходімо.
Чого це ви всі стали?
Ану до роботи.
Гарний поєдинок.
Я ще зроблю з тебе фехтувальника.
Ну, якби стартові умови були справедливими,
поєдинок закінчився б інакше.
Згоден.
Острови безлюдні,
та якщо лорди пішли за туманом на схід, то зайшли б сюди.
Можливо, тут пастка.
Або відповіді на питання.
Каспіан?
Переночуємо на острові. Оглянемо територію на світанку.
Так, ваша величносте.
Вони привезли свиню.
Ця жіночого роду.
І ця теж.
Ця вміє читати.
Хапайте її.
Від нас не втечеш.
- Правильно. - Страшно.
- Еге ж. - Ви хто такі?
Ми страхітливі невидимі чудовиська.
Якби ти бачила нас, то злякалася б ще більше.
Ти забув сказати, що ми дуже великі.
- Чого ви хочете? - Тебе.
Ти виконаєш наш наказ.
- Виконає. - Обов'язково.
- Правильно. - Еге ж.
Он як?
Або смерть.
Смерть? Смерть?
Смерть! Смерть! Смерть!
З мене невелика тоді користь буде.
Я про це не подумав.
Ні, не подумав.
Це правда.
Ну, тоді ми вб'ємо твоїх друзів.
Гарна ідея.
Що я повинна зробити?
Ти підеш у замок
до Гнобителя.
В який замок?
Оцей.
Нагорі ти знайдеш Книгу Заклять.
Прокажи чари, що роблять невидиме видимим.
Правильно, шеф. Правильно.
Дуже.
В точку.
Ходи вже. У нас мало часу.
Пам'ятай, що загрожує твоїм друзям.
Ми тебе попередили.
Атож. Точно.
- Еге ж. - Точно.
Атож.
Ну.
Прокажіть ці чари самі.
Читати не вміємо.
І писати, до речі, теж.
І додавати.
Еге ж.
Пояснили б, що до чого.
Стережися Гнобителя.
Він дуже гнобить.
Щоб невидиме стало видимим. Ясно?
Не забудь.
- Це головне. - Еге ж.
Ед.
Ед, прокинься.
Прокинься. Глянь.
Де Люсі?
Люсі? Люсі!
Прокидайтеся!
Вставайте! Вставайте, ледарі!
Ворушіться!
Ворушіться! Вперед, нездари!
КНИГА ЗАКЛЯТЬ
ЗАКЛЯТТЯ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ЗУБА
Закляття для забуття
Це закляття язик морозить,
бо раптом з неба сніг сходить.
Це закляття
зробить з тебе її,
дівчиною своєї мрії станеш ти.
Сьюзен, що ти робиш...
...тут?
Я вродлива.
Ні, чекай!
Зроби мене нею, бо як не крути
Люсі!
Люсі.
Аслан?
Це закляття зробить невидиме видимим.
Як друге "ен" у "вітанні",
друге "че" у "протиріччі",
невидиме чорнило та істина в теології
Каспіан, кинджал Люсі.
Негайно зупиніться або загиньте.
Закляття завершено
Стає усе видимим.
- Проти кого ми воюємо? - Ми велетні...
...з головою тигра і тілом
іншого тигра.
З нами краще не зв'язуватися.
Он як?
Я пошматую вас кігтями.
А я прохромлю тебе своїми рогами.
А я вкушу тебе своїми зубиськами.
А я розірву тебе своїми іклами.
А тоді розчавите нас своїми жирними пузцями?
Так!
Жирними пузцями?
Залоскочете нас своїми пальцями?
Що ти зробив з моєю сестрою, недорослику?
Так, спокійно.
Де Люсі?
- Краще скажи йому. - Серйозно, шеф, скажи йому.
Вона у замку.
В якому замку?
А, цьому замку.
Невже так важко було розбудити мене на пляж...
- Це свиня. - Свиня повернулась!
Це місце стає усе дивніше й дивніше.
- Дивніше? - Це хто з нас дивний?
Гнобитель! Гнобитель!
Люсі.
Ваша величносте.
Каспіан і Едмунд,
це Коріакін. Це його острів.
Це він так вирішив.
Ти скривдив нас, чарівник.
Я робив добро.
Я зробив вас невидимими, щоби вберегти вас.
Вберегти.
- Він гнобить нас! - Гнобитель!
Не гнобив я вас ніколи.
Але гнобив би, якби захотів.
Це правда.
Нові чари!
Що це таке?
Нитки.
Не кажіть їм.
А вони хто такі?
Напівноги.
Так, звичайно. Хто, як не вони?
Ви говорили, що зробили їх невидимими, щоб уберегти їх.
Це найлегший спосіб оборонити їх
від злих сил.
Ви про туман?
Я про те, що ховається за туманом.
Ця карта прекрасна.
Прекрасна для вигаданої карти вигаданого світу.
Ось звідки йдуть неприємності.
Темний острів.
Місце, де живе зло.
І набуває різних подоб. Найтемніші мрії людини стають реальністю.
Зло мріє занапастити усе,
що є доброго, викрасти світло з цього світу.
Як нам його зупинити?
Підірвавши його могутність.
У вас є меч. Є ще шість таких.
- Ви їх бачили? - Так.
Шестеро лордів приходили сюди?
Колись.
Куди вони поплили?
Я їх скерував.
Щоб розвіяти злі чари,
пливіть за Синьою Зорею
до острова Раманду.
Там сім мечів треба покласти на Асланів стіл.
Лише тоді їхня реальна магічна сила вивільниться.
Та начувайтеся.
Для кожного це стане випробуванням.
Як це?
Доки на стіл не ляже сьомий меч, злі сили набагато сильніші.
Вони робитимуть
усе можливе,
спокушатимуть.
Не піддавайтесь.
Не піддавайтеся спокусі.
Щоб здолати злі сили на острові,
ви повинні здолати злі сили у собі.
З причин для мене незбагненних,
ми послухалися поради маразматичного стариганя,
який не вміє голитися і дефілює в халаті.
Ми знову в цій посудині у вирі бурі. Геніально!
Курс!
Три градуси направо!
Слухаюсь, сер!
Несіть ще відра!
Передавайте!
Швидше!
Ось уже 14 днів нас підкидає, як млинець, а землею і не пахне.
Тішить лише те, що тепер усім погано,
як і мені.
Окрім того хвалькуватого щура.
Він з тих негідників-оптимістів.
Отже, ми застрягли тут.
Пайки я зменшив. Продуктів і води є на два тижні максимум.
Це ваш останній шанс розвернутися, ваші величності.
Немає гарантії, що ми коли-небудь побачимо цю Синю Зорю,
тим більше у шторм.
Голку в скирті сіна легше відшукати, ніж ваш Раманду.
Ми можемо пропливти повз нього до самого краю світу.
Де нас з'їсть морське чудовисько?
Зрозумійте, матроси уже нервуються.
У дивні води ми запливли.
Я таких ніколи в житті не бачив.
Тоді, можливо, капітане, ви підніметесь на палубу і поясните містерові Рінсу,
що ми відмовляємось від пошуків його дружини.
Я потрібен нагорі.
Хочу просто попередити:
не усі готові до злих жартів розлюченого моря.
Шторм шаленіє.
Перетвори моє відображення,
щоб стала ідеальна я. Вії, губи, вся краса моя.
Зроби мене нею,
бо як не крути, вона вродливіша, ніж ми усі.
Леді й джентльмени,
міс Певенсі!
О, так. Справжня красуня. Богиня.
- Едмунд? - Ти неперевершена, сестро.
Як завжди.
Пітер!
Вибачте, міс. Зараз я вас зніму.
О, мамі це сподобається.
Усі її діти на одному знімку.
Усмішка.
Секунду, а де ж я? Ну, де Люсі?
Люсі? Хто це, Люсі?
Сьюзен, що з тобою?
Не сумуйте, міс. Краще усміхайтеся.
Едмунд, я починаю сумніватись. Я хотіла б повернутися.
Повернутися куди?
У Нарнію.
Що це ще за Нарнія?
Що це означає? Зупиніться!
Люсі.
Аслан?
Що ти накоїла, дитино?
Я не знаю.
Це було жахливо.
Ти цього хотіла, Люсі.
Я не збиралася такого робити.
Я лише хотіла бути вродливою, як Сьюзен.
Нічого такого.
Це бажання тебе знищило і цим би не обмежилось.
Твої брати і сестра не знали б Нарнії без тебе, Люсі.
Ти відкрила її перша, пам'ятаєш?
Мені дуже шкода.
Ти себе недооцінюєш.
Тікати від себе марно.
Аслан!
Батьку!
Едмунд. Едмунд.
Іди до мене. Ти ж хочеш.
Едмунд.
Люсі.
Чогось не спиться.
Хочеш, вгадаю?
Погані сни.
Або ми з вами божевільні,
або щось втручається в наші думки.
Не думаю, що лорди тут були, мій сір.
На цьому острові нічого не живе.
Так.
Як висадимося, веди людей на пошуки продуктів і води.
А ми втрьох усе розвідаємо.
Секунду. Ми підемо вчотирьох.
Несправедливо віддавати мене тому щуру.
Я чув це.
Вухастий.
І це я чув.
Ставте їх на берег.
Ось. Ми не перші, хто тут висадився.
Це лорди?
Можливо.
Як ви думаєте, що внизу?
Зараз дізнаємось.
Що це?
Я не знаю.
Схоже на якусь золоту статую.
Він, мабуть, упав у воду.
Бідолашний.
Бідолашний лорд.
Це хрест лорда Рестимара.
І його зброя.
Дістати б.
Будь обережний.
Твій меч не став золотим.
Обидва мечі чарівні.
Сюди.
Він не здогадувався, що буде.
Можливо.
Або пішов на це свідомо.
Що ти маєш на увазі?
Поясни, що таке?
Хто володіє цією водоймою,
колись буде наймогутнішою людиною світу.
Люсі, ми розбагатіємо.
Ніхто нам не скаже, що робити,
з ким жити.
Узяти щось із Нарнії неможливо, Едмунд.
Каже хто?
Я кажу.
Я не твій підданий.
Ти чекав цієї нагоди.
Кинути виклик. Сумніваєшся, що я головний?
Ти сам сумніваєшся.
- Ти дитина! - А ти - безхребетний слабак!
- Едмунд. - Я втомився бути вічно другим.
Спершу був Пітер, а тепер ти!
Ти знаєш, що я хоробріший за вас обох!
Чому ти отримав Пітерів меч?
Я заслужив на своє володіння! Я заслужив на свою корону!
Якщо ти такий хоробрий, покажи це!
Ні!
Зупиніться!
Що ви робите?
Подивіться на себе!
Гляньте, що відбувається!
Це місце спокусило вас,
воно причарувало вас.
Нас про це Коріакін попереджав.
Краще ходімо звідси.
Аякже. Пливіть за уявною Синьою зорею до острова Рамандуду.
Покладіть сім тесаків на стіл говіркому левові.
Пхе! Дітки!
Що це таке?
Я, певно, помер.
Ти точно помер.
Тобі це не потрібно.
Фортуна
нарешті усміхнулася мені.
Вдалося щось роздобути?
Грунт вулканічний, ваша величносте.
Мало що росте.
Де Юстас?
Я помітив, що Юстас не допомагав нам з нашою роботою.
Юстас!
Едмунд, у мене погане передчуття.
Я його пошукаю.
Я з тобою.
Юстас!
Скарби.
Неприємності.
Юстас.
Ні!
О, кузене.
Співчуваю.
Він був ще хлопчик.
Даремно я його залишив.
Що могло з ним трапитись?
У цьому місці - що хочеш. І він був не першим.
Це лорд Октезіан.
Ти не бачиш його
меч?
Що це було?
Це йде з вулкану?
О ні. Це не вулкан.
Усім на палубу!
Лучники, озброїтися!
Бігом! Швидше!
Узяв сам, передай іншому.
Зайняти місця
і чекати моєї команди!
Що він робить?
Вогонь!
Вогонь! Вогонь!
Зламає нам щоглу.
Ясно!
Стояти на місці!
- Вогонь! - Вогонь!
Це тобі!
Едмунд!
Ед!
Едмунд!
Люсі! Люсі!
Я ЮСТАС
Ти що, з мене знущаєшся?
Він, мабуть, спокусився на золото.
Усім відомо, що драконяче золото зачароване.
Ну, усім у Нарнії.
- Існує спосіб зняти закляття? - Я його не знаю.
Тітка Альберта буде сваритись.
Ти вибач мені за лапу, старий. Я іноді не вмію стриматись.
Човни готові, сір.
Я не хочу його тут кидати.
Ми ніяк не візьмемо його на борт, ваша величносте.
Дрініан, ви вертайтесь на шлюпці на корабель.
А ми всі затримаємося до ранку і
щось придумаємо.
І що ж вам їсти? І як розпалити вогнище,
ваша величносте?
Що-небудь ще?
Ніколи раніше не бачив цих сузір'їв.
Я теж.
Ми дуже далеко від дому.
Колись давно я уявляв, що я на краю світу,
а там мене батько чекає.
Можливо, так і буде.
Я сумую за своєю мамою.
А я сумую за своєю.
Не хвилюйся, ви ще побачитесь.
Як ти це знаєш?
Ти повинна вірити, що ви ще зустрінетесь.
Аслан допоможе нам.
Але ж Аслан чомусь не завадив мою маму забрати.
Ми знайдемо її. Я обіцяю.
Ось побачиш.
Тобі не спиться?
Та годі.
Не можна впадати у відчай.
Я посиджу з тобою, якщо бажаєш.
За компанію.
Я впевнений, що ти взагалі не вірив у драконів до сьогодні.
Так.
Ти знаєш,
дивовижні речі трапляються лише з дивовижними людьми.
Можливо, це знак,
що у тебе дивовижне призначення.
Але тобі ще важко це собі уявити.
Порозказую деякі зі своїх пригод,
якщо хочеш, щоб ти спав міцніше.
Ти можеш не повірити, але ти - не перший дракон, якого я бачу.
Багато років тому - так багато, що аж соромно казати,
я прибився до піратів.
І зустрів іншого дракона, страшнішого за тебе.
Люсі!
Люсі, прокидайся!
Он!
Синя зоря!
Прокидайтеся всі!
Що? Що таке?
Прокидайтеся всі!
Це Синя зоря!
Давай, хлопче, вставай.
Тягніть!
Підтримувати темп, хлопці!
Веслуйте!
Вітер зрадив нас.
І як же нам до Раманду дістатися?
Я думаю, щось намагається нас зупинити.
Три!
Усі разом!
Я вже такий голодний, що хочу з'їсти того дракона.
Не хвилюйся, Юстас, спершу хай мене пройдуть.
Обережніше!
Як на обрії не з'явиться земля, вони справді з'їдять дракона.
На що ми налетіли?
Юстас, це блискуча ідея!
Назустріч долі!
Ще невідомо, чи інші лорди доплили до Раманду, Едмунд.
Ти дотяг нас сюди!
Що я тобі казав, Юстас? Дивовижно!
Дивовижно!
Вечеря.
Чекай.
Лорд Ревіліан.
Лорд Мавраморн.
Лорд Арґоз.
Він ще дихає.
Усі дихають.
Їх зачарували.
Це продукти.
Га?
Кам'яний кинджал.
Це Асланів стіл.
Мечі лордів.
Кладемо.
Їх шість.
Не вистачає сьомого.
Що це?
Мандрівники з Нарнії,
вітаю.
Встаньте.
Хіба ви не голодні?
А ви хто?
Я Ліліанділь, дочка Раманду.
Я вас вела.
То ви зоря?
І надзвичайно прекрасна.
Якщо це вас відволікає, я зміню подобу.
- Ні! - Ні!
Їжте.
Пригощайтесь, подорожні.
Їжі вистачить на всіх, хто частується за Аслановим столом.
Завжди.
Не соромтесь.
Стривайте.
Що трапилося з ними?
Ці бідолашні були несповна розуму, коли припливли до наших берегів.
Вони мало не вбили один одного.
Насильство заборонене за Аслановим столом.
Довелося їх усипити.
Вони прокинуться?
Коли все буде гарно.
Ходімо.
У нас обмаль часу.
Чарівник, Коріакін, розповів вам про Темний Острів?
Так.
Ще трохи, і злі сили не зупинити.
Коріакін казав: щоб розвіяти чари, складіть сім мечів на Асланів стіл.
І все буде добре.
Ми знайшли лише шість.
Ви знаєте, де сьомий меч?
Він там.
Зберіть усю свою мужність.
Раджу не марнувати час.
Сподіваюсь, ми зустрінемось.
Бувайте.
Ну, як ви думаєте, що нас чекає?
Найстрашніші кошмари.
Найтемніші мрії.
Світ зла.
Таврос, відімкни зброярню.
Слухаюсь.
Лучники, приготуйтеся.
Так, капітане!
Ліхтарі запалити!
Будьте уважні.
Коли я виросту, я хочу бути точно як ти.
Коли виростеш,
краще лишайся собою.
Якщо ми усі загинемо, бо воно сильніше,
ти повинен знати, що був мені як брат, Ед.
Взаємно.
Ти віддав свій меч.
Він був не мій.
Ось новий.
Він же...
Пітер би не заперечив.
Ми дочекалися, мій друже.
Смертельний бій.
Юстас, ні!
Стій!
Юстас, стоп! Стоп!
Я в своєму житті ще не здавався!
Благородний воїн ніколи не тікає від страху.
Глянь на мене! Глянь на мене, коли я розмовляю з тобою.
Я лише миша.
Ти - дракон.
Твоя шкіра непробивна, ти видихаєш полум'я.
Вперед, назустріч долі.
Я не знаю, що буде,
та кожен, хто стоїть переді мною, заслужив своє місце
на "Підкорювачі світанку".
Разом ми пройшли півсвіту.
Разом подолали перешкоди.
І разом ми зробимо це ще.
Тож зараз не той час, коли гору візьме боягузтво.
Будьте сильні. Не піддавайтесь.
Наш світ,
наше життя у Нарнії залежать від цього.
Згадайте про тих душ, які чекають на порятунок.
Думайте про Аслана.
Думайте про Нарнію.
- За Нарнію! - За Нарнію!
За Нарнію!
Гелено!
Не видно ні біса.
Туман дуже густий.
Ти страшенно розчаровуєш мене.
Ти називаєш себе моїм сином? Керуй, як правитель!
Едмунд, іди до мене.
Мій правителю.
Ти будеш королем.
Забирайся.
Ти мертва.
Мене неможливо вбити.
Я завжди житиму у твоїх думках, хлопчику.
Ні!
Едмунд?
Усе гаразд?
Так.
Не наближайтеся!
Хто це?
Ми тебе не боїмось.
І я вас не боюсь.
Не наближайтесь!
Ми не відступимо!
Ви ніколи не переможете мене!
Каспіан.
Каспіан, меч.
Лорд Руп!
Я ніколи не скорюся!
Не стріляти.
Тягніть його на борт, швидко!
- Виконуйте! - Готово, сер.
Спокійно, мілорде.
Забирайся, демоне!
Ні, мілорде.
Ми нічого вам не зробимо.
Я ваш король, Каспіан.
Каспіан?
Мілорде!
Даремно ви приплили. Утекти звідси неможливо.
Швидко,
негайно розвертайтесь, доки ще є шанс!
Це сьомий меч. Тікаймо!
Розвертаймося, Дрініан.
Слухаюсь, ваша величносте.
Не думайте.
Не виказуйте йому своїх страхів,
бо він одразу стане ними!
О ні.
Едмунд, про що ти щойно подумав?
Ой, пробачте.
Он!
Що це таке?
Це кінець! Це кінець!
Воно під кораблем.
Ґейл!
Іди сюди!
Тікай!
Не підведи мене. Не боятись. Не здаватись.
Тримати курс!
За Нарнію!
Це раз, це два,
Юстас, тримайся!
Згинь, нечисть!
Ні! Це ж меч! Це меч!
Юстас!
Ні! Повернися!
Ми всі приречені! Приречені!
- Розвертай корабель! - Зупиніть його!
Хто-небудь, зупиніть його!
Увага!
Ми підемо на веслах!
Подвійна швидкість!
Аслан, благаю, допоможи нам.
Веслуй!
Веслуй! Постарайтеся, хлопці!
Веслуй!
Ґейл, зі мною! Сюди!
Залишайся тут, доки хтось не прийде по тебе. Добре?
Ед!
Ед, ми його протаранимо! Розмажемо об риф.
Давай ліворуч! Я відволічу його!
Обережно!
Веслуй! Давайте! Веслуй!
Хочеш з'їсти мене? Давай!
Давай! З'їж!
- Ні! - Едмунд!
Лучники.
Приготуватись!
Так і не з'їв!
Тримайтеся!
Швидко!
Ми можемо виграти.
Звідси я його не дістаю.
Усім матросам на верхню палубу!
Готуй гарпуни!
Я наказав усім піднятися сюди!
Готові?
Готові!
Кидай!
Опускайте сюди!
Узялись!
Едмунд.
Що ти хочеш довести, Едмунд?
Що ти чоловік?
Едмунд!
Швидше!
Я зроблю тебе ним.
Зроблю своїм королем.
Іди до мене.
Скорися мені.
Давай!
Ні!
Злі чари розсіюються.
Едмунд!
Каспіан!
Дивіться!
Нарнійці! Нарнійці!
Мамо!
Гелено!
- Рінс! - Ґейл!
Мамо!
Піднімайте їх на борт! Звільніть місце!
Ми виграли.
Я й не сумнівалась.
Це не наша заслуга.
Ти маєш...
Агов! Я у воді, Люсі!
Я у морі!
Агов, Люсі! Я у воді! Люсі!
Юстас.
Я знову хлопчик.
Я хлопчик.
Юстас! Хто це обрізав тобі крила?
Де небо й води зійшлись
Де хвилі солодкі здійнялись
Солодка!
Вода солодка!
Дивись!
Асланова країна.
Він має бути тут.
Ну, мені було б цікаво.
Розкажи нам, як Аслан перетворив тебе на хлопця.
Я дуже старався, але в мене нічого не виходило.
Він підійшов до мене.
Було трохи боляче, та це був приємний біль.
Ну, наче я виймав з ноги шип.
Бути драконом було непогано.
І взагалі, я був кращим драконом, ніж вам родичем.
Я дуже шкодую, що був такий дурень.
Не страшно, Юстас.
Зате ти був непоганий дракон.
Брати мої, ми прибули.
Аслан.
Вітаю, діти. Ви не розчарували мене.
Ви перемогли.
Довгий це був шлях, та вашу подорож нарешті завершено.
Це і є твоя країна?
Ні, моя країна там, за стіною.
А мій батько у твоїй країні?
Ти можеш з'ясувати це лише сам, мій сину.
Та попереджую: якщо ти пройдеш,
то уже не вернешся.
- Ти не хочеш? - Мій батько навряд чи...
...пишався б сином, який віддав те, за що він помер.
Я бився за те, що інші відібрали в мене,
а не за те, що отримав.
Я отримав королівство.
І підданих.
Я обіцяю бути кращим королем.
Ти уже ним став.
Діти.
Я хотів би повернутися додому, а ти, Лю?
Хіба ти не любиш Нарнію?
Люблю.
Та наше місце вдома. Там наші рідні й близькі.
Ми їм потрібні.
Ваша світлосте,
скільки себе пам'ятаю, я завжди мріяв побачити вашу країну.
Я мав чимало різних пригод у цьому світові,
та ніщо не послабило мого бажання.
Знаю, я навряд чи на те заслуговую,
та якщо це можливо, я опущу свою шпагу,
щоб нарешті побачити вашу країну цими ось очима.
Мою країну створено для благородних сердець,
таких, як твоє, незалежно від розміру їхніх господарів.
Ваші величності.
Ніхто не заслужив цього більше.
- Ну, я це... - Я згоден.
Можна?
Ну, я не проти.
До побачення, Люсі.
Не плач.
Я не розумію.
Ми уже не зустрінемось? Взагалі?
Незбагнена ти моя загадка і хоробрий герой.
Я вважав великою честю битися поруч з таким відважним воїном
і гарним другом.
Це уже не потрібно.
- Це наша остання пригода у Нарнії? - Так.
Ви подорослішали, моя дівчинко.
Так, як Пітер і Сьюзен.
Ти прийдеш до нас у наш світ?
Я наглядатиму, вічно.
Як?
У вас удома я маю інше ім'я.
Навчіться називати мене інакше.
Саме для цього ви й потрапили в Нарнію.
У цьому світі ми познайомились,
а у вашому світі подружимося.
Ми ще зустрінемось?
Так, люба дівчинко. Колись.
Ви стали для мене, як рідна сім'я.
Це усіх стосується, Юстас.
Дякую.
Я ще повернуся?
Ти ще можеш знадобитися тут.
Юстас?
Юстас.
Що ти там робиш?
До нас завітала
Джилл Пол.
Ми ще довго згадували про Нарнію.
А коли мої кузени поїхали, по закінченні війни,
я сумував за ними від щирого серця.
Як сумуватимуть за ними всі нарнійці.
Навіки вічні.
ХРОНІКИ НАРНІЇ: ПІДКОРЮВАЧ СВІТАНКУ