HRONIKE IZ NARNIJE PUTOVANJA BRODA ZOROGAZA
MAJKA ENGLESKA TE TREBA PRIJAVI SE SADA OVDE!
Sigurno imaš 18 godina? - Zašto? Izgledam starije?
Alberta Skrab? - Štamparska greška.
Trebalo bi pisati Albert A. Skrab.
Edmunde, trebao bi mi pomagati oko namirnica.
Više sreće idući put, švrćo.
Švrćo?! Jedva da je dve godine stariji.
Ja sam kralj, borio sam se u ratovima i vodio sam vojske.
Ne u ovom svetu. - Da, zaglavio sam ovde,
borim se sa Justisom Klarensom Skrabom.
Ako iko zaslužuje takvo ime, onda je to on.
Šta to radiš?
Ništa. Idemo.
Dragi dnevniče, danas je 253. dan od kad su moji odvratni
rođaci Edmund i Lusi izvršili invaziju na našu kuću.
Ne znam koliko ću još moći da podnosim život sa njima,
i deliti svoje stvari.
Kada bi se moglo odnositi prema rodbini kao što se odnosi prema bubama,
svi moji problemi bili bi rešeni.
Mogao bih ih jednostavno spremiti u staklenku, ili pribiti na zid.
Kod kuće sam! Ima li koga?
Napomena samom sebi, istražiti pravne posledice
probijanja rodbine.
Zdravo ujače Harolde.
Pokušala sam da pronađem mrkve, ali opet su imali samo repu.
Hoću li pristaviti supu? Teta Alberta je na putu kući.
Ujače Harold?
Oče, Edmund ti se krevelji.
Ti mali! - Oče, udariće me!
Edmunde vidi! Od Suzan je.
Volela bih da ste ovde sa nama, sve je prava pustolovina,
ali ni slično našem vremenu u Narniji.
Amerika je jako uzbudljiva,
osim što nikad ne viđamo oca, naporno radi.
Pozvana sam na čajanku britanskog konzulata
ove sedmice, od jednog mornaričkog oficira,
koji je i jako zgodan. Mislim da mu se sviđam.
Izgleda da su Nemci otežali prelaz.
Vremena su teška.
Majka se nada da vam neće smetati još par meseci u Kembridžu.
Još par meseci?! Kako ćemo preživeti?
Ti si srećna, barem imaš svoju sobu,
ja sam zaglavio sa ribousnim.
Suzan i Piter su srećnici.
Idu u pustolovine. - Da, oni su stariji, a mi smo mlađi.
Mi nismo jednako važni.
Misliš li da imalo ličim na Suzan?
Lusi, jesi li već videla ovaj brod?
Jesam, izgleda baš Narnijevski, zar ne?
Da, samo još jedan podsetnik da smo ovde, a ne tamo.
Bejahu jednom dva siročeta, tračili su
vreme verujući u Narnijske dečje pesmice.
Molim te daj mi da ga udarim. - Ne.
Zar nikad ne kucaš? - Moja je kuća, radiću šta želim.
Vi ste samo gosti.
Šta je uopšte toliko zanimljivo na toj slici?
Odurna je. - Nećeš je videti sa druge strane vrata.
Izgleda kao da se voda zaista pomera.
Kakve gluposti.
To se dogodi kad čitaš one novele i bajke.
"Bejaše jednom dečak imenom Justas,
čitaše knjige zbog činjenica koje bejahu beskorisne."
Ljudi koji čitaju bajke postaju ogavni teret ljudima poput mene,
koji čitaju knjige sa pravim informacijama.
Ogavni teret?
Nisi mrdnuo prstom od kad smo mi došli ovde.
Razmišljam o tome da kažem da si ti ukrao slastice tete Alberte.
Lažljivče! - Zaista?
Edmunde, slika!
Pronašao sam ih ispod tvog kreveta.
I znaš šta, polizao sam svaki. - Fuj, zaražen sam tobom!
Šta se ovde događa?! To je nekakav trik!
Prestanite ili ću reci majci! Majko!
Mama!
Razbiću tu starudiju!
Ne!
Pustite me!
Edmunde!
Plivajte! - Šta se događa?!
U redu je! Držim te!
Kaspien?! - Lusi.
Edmunde, to je Kaspien!
U redu je momci, na sigurnom ste.
U Narniji smo? - Da, u Narniji ste.
Ne mogu na brod, želim se vratiti u Englesku!
Vraćam se u Englesku!
Kako uzbudljivo. - Kako ste zaboga završili ovde?
Nemam pojma. - Kaspiene!
Edmunde, drago mi je što te vidim. - I meni tebe.
Zar nas nisi pozvao? - Nisam, ovaj put ne.
Pa, u svakom slučaju drago mi je šta sam ovde.
Mičite tu stvar sa mene!
Ripičip!
Visosti. - Zdravo Rip.
Koje zadovoljstvo.
Zadovoljstvo je moje, gospodine.
Ali najpre, šta ćemo sa ovim histeričnim nametljivcem?
Taj divovski pacov mi je upravo pokušao odgristi lice!
Samo sam vam pokušao izbaciti vodu iz pluća gospodine.
Govori!
Je li ga iko čuo, upravo je govorio?! - Uvek govori.
Zapravo, teško ga je naterati da ućuti.
Onog trenutka kada se ništa ne bude imalo reći, visosti,
obećavam vam da neću reći.
Ne znam kakva je ovo psina, ali želim se smesta probuditi!
Možda da ga bacimo natrag?
Edmunde!
Zahtevam da znam, gde sam ja to zapravo!
Na Zorogazu, najboljem brodu u Narnijskoj mornarici.
Zar sam rekao nešto krivo?
Pobrini se za njega. - Visosti.
Ljudi!
Pogledajte naše utopljenike.
Edmund Pravedni i Lusi Hrabra.
Vrhovni kralj i kraljica Narnije.
Aslan.
Vidi, Suzanin luk i strele.
Lusi.
Moj napitak isceljenja, i bodež.
Smem li? - Naravno, tvoji su.
Piterov mač? - Da.
Čuvao sam ga, kako sam i obećao.
Evo, uzmi ga ako želiš. - Ne, tvoj je.
Piter ga je dao tebi.
Ali sačuvao sam ti ovo.
Hvala.
Od kad ste otišli, divovi sa severa su se bezuslovno predali.
Zatim smo pobedili Kalormensku vojsku iz Velike pustinje.
Mir vlada celom Narnijom. - Mir?
U samo tri godine.
A da li si sebi pronašao kraljicu u te tri godine?
Ne, nijednu koja bi se merila sa tvojom sestrom.
Samo malo, ako nema ratova i niko nije u nevolji,
zašto smo onda mi ovde?
Pitanje, koje se i sam pitam.
Kamo dakle plovimo?
Pre nego sam uzeo presto od strica,
pokušao je da ubije najbliže prijatelje
i najodanije pristalice mog oca.
Sedam gospodara Telmara.
Pobegli su sa Samotnih ostrva.
Niko ih od tad nije video.
Dakle, misliš da im se nešto dogodilo?
Pa, ako jeste, moja je dužnost da to saznam.
Šta je istočno od Samotnih ostrva?
Neucrtane vode.
Stvari koje ne možete ni da zamislite.
Priče o morskim zmijama su najgore.
Morske zmije?
U redu kapetane, dosta vaših bajki.
Gde se nebo i voda susreću, gde talasi uvek slatki su.
Ne sumnjaj Ripičip.
Da pronađeš sve šta tražiš, na istok krajnji moraš ići.
To je lepo. - Hvala.
Drijada mi je to pevala, dok sam bio mišić.
Ne znam značenje, ali nikad nisam zaboravio reči.
Šta ti misliš da je posle Samotnih ostrva?
Rečeno mi je da se najdalje može ploviti
na istok do kraja sveta, Aslanove zemlje.
Zaista veruješ da postoji takvo mesto?
Pa, bez vere nemamo ništa.
Misliš li da ćemo zaista otploviti tamo?
Pa, to ćemo samo na jedan način saznati.
Samo se nadam da ću jednog dana zaraditi pravo da je vidim.
Visosti.
Ojačao si prijatelju. - Čini se da jesam.
U redu, natrag na posao!
Gospodine. - Hvala.
Edmunde, misliš li da ako nastavimo ploviti
na kraj sveta, da ćemo samo, pasti sa ruba?
Ne brini se Lu, daleko smo još od tamo.
Vidim da vas dvoje još pričate gluposti.
Osećaš li se bolje? - Da, ne zahvaljujući vama.
Kao da imam gvozdenu građu. - Veseo kao i uvek.
Pronašli ste pomorske noge? - Nikad ih nisam ni izgubio.
Samo se oporavljam od šoka.
Majka kaže da imam akutnu dispoziciju,
zbog moje inteligencije.
Mislim da nema ništa akutno.
Samo da znate, čim pronađemo civilizaciju,
kontaktiraću britanski konzulat.
Svi ćete biti uhapšeni zbog otmice!
Otmice je li? Čudno, mislio sam da smo ti spasili život.
Zadržali ste me protiv moje volje! - Jesam li?
I moram reći da su kabine nehigijenske.
Dole je kao u ZOO-u!
Prava je tužibaba, zar ne? - Tek se zagrejava.
Kopno!
Samotni otoci.
Luka Narovheven.
Čudno, nijedne narnijske zastave na vidiku.
Ali Samotna ostrva su oduvek bila narnijska.
Čini se sumnjivo.
Kažem da pošaljemo odred na kopno.
Drinijane?
Izvinite visosti, ali na ovom brodu komandni lanac
počinje od kralja Kaspiena.
U redu. - Koristićemo duge čamce.
Drinijane odaberi ljude i pođi na kopno. Tavrose.
Posada u duge čamce!
Skupite jedro i pripremite se da bacite sidro!
Napred! Uzbuđenje nepoznatog leži pred nama.
Zar nije moglo da čeka do jutra?
Nema časti u bežanju od pustolovine momče.
Poslušajte.
Gde su svi?
Hajde vižljasti. - Sasvim sam i sâm sposoban.
I sigurno ste u krvnom srodstvu?
Ripičip, ostani ovde sa Drinijanovim ljudima i osiguraj ovo mesto.
Mi idemo napred, ako se ne vratimo do zore, pošalji potragu.
Da visosti.
Da, izgleda da nema nikoga. Da se vratimo natrag?
Želiš li da dođeš i čuvaš... nešto?
Da.
Dobra ideja rođače, veoma, logična.
Mogu ja to, mogu. Ne brinite se.
Spreman sam za polazak kad i vi.
Ko su ovi ljudi? - Zašto su precrtani?
Izgleda poput nekakve, naknade.
Trgovci robljem.
Pazite!
Osim ako ne želite ponovno da čujete
kako ovaj ciči kao devojčica.
Rekao bih da bi trebali da bacite oružje.
Pusti me! - Smesta!
Spustite ga.
Justas. - U okove sa njima!
Mičite ruke sa mene! - Hajmo sa ovo dvoje na pijacu.
Pošaljite to dvoje u tamnicu.
Slušaj me drska budalo, ja sam tvoj kralj!
Platićeš za to. - Zapravo...
Neko drugi će platiti.
Za sve vas.
Edmunde! - Lusi!
Jesi li dobro?
Jesam.
Beznadno je.
Nikada nećete izaći.
Ko je tamo? - Niko.
Samo glas u mojoj glavi.
Lord Bern?
Nekoć možda, ali više ne zaslužujem taj naslov.
Je li on jedan od sedmorice?
Tvoje lice, podseća me na kralja
kog sam nekada jako voleo.
Taj čovek je bio moj otac.
Gospodaru moj, molim vas oprostite mi.
Ne, molim vas, molim vas.
Natrag!
Mama! - Ostani sa tatom!
Ne brini se, pronaći ću te!
Kuda ih vode? - Samo gledajte.
Šta se dogodilo? - To je žrtva.
Kuda su otišli? - Niko ne zna.
Magla je najpre viđena na istoku.
Izveštaji o nestancima ribara i mornara na moru.
Mi lordovi, sklopili smo pakt.
Pronaći izvor magle i uništiti ga.
Svaki je isplovio, ali nijedan se nije vratio.
Znate, ako vas ne prodaju u roblje,
verovatno ćete postati hrana za maglu.
Moramo pronaći Lusi. Pre nego bude prekasno.
Ja dajem 60! - Ja dajem 80!
100 za malu damu! - 120!
150!
Ima li još ponuda?!
Prodano!
Idemo, pokret! Mičite se!
A sada, za ovaj lepi primerak!
Ko će započeti sa licitiranjem?!
Idemo sada, možda ne liči na bogznašta, ali snažan je.
Bogami, snažno smrdi, poput guzice minotaura.
To je gnjusna laž!
Osvojio sam školsku nagradu za higijenu, dve godine zaredom!
Hajdete, neka neko da ponudu!
Ja ću vam ih uzeti iz ruku. Uzeću ih sve!
Za Narniju!
Hvala Rip, znala sam da ćeš doći. - Vaša visosti!
Uzmi ključeve!
Ključeve!
Ti si brod u čarobnoj zemlji, zar ne možeš sam veslati?
Bože, nadam se da to nije britanski konzul.
Visosti, visosti! - Stani!
Moja žena je oteta jutros!
U redu je Drinijane. - Preklinjem vas, povedite me sa sobom.
I ja želim da pođem. - Ne, Gel, ostani sa tetom.
Dobar sam mornar, celoga života sam na moru.
Naravno, moraš. - Hvala.
Tata!
Nebesa mi, vratiću se.
Budi dobra.
Moj kralju!
Ovo mi je dao vaš otac.
Sakrio sam ga na sigurno u pećinu, sve ove godine.
To nije narnijski mač. - Iz vašeg je Zlatnog Doba.
Postoji sedam takvih mačeva.
Dar od Aslana za zaštitu Narnije.
Vaš otac ih je poverio nama.
Evo, uzmite ga.
I neka vas štiti.
Hvala vam, i pronaći ćemo vaše izgubljene građane.
Edmunde.
Dragi dnevniče, došlo je do neverovatnog obrata događaja.
Oteli su me moji rođaci, te plutamo u
neucrtanim vodama u nekakvom presmešnom brodu.
Šta je najgore, delim kabinu sa odurnim mišolikim stvorom.
A mislio sam da je deljenje sobe sa rođakom dovoljno loše.
A do sada, svaka osoba koju sam upoznao u ovom čudnom mestu,
pati od živopisnih iluzija.
Progone zelenu maglu i traže izgubljene lordove.
Mogu samo pretpostaviti da je to zbog loše prehrane,
ili su svi jednostavno ludi.
Rođak Edmund nije iznimka. Provodi svaki sekund trljajući
onaj svoj limeni mač, kao da je čarobna svetiljka,
jadna budala očito treba hobi.
Biće veličanstven. Dolaze li u manjim veličinama?
Užasni dripac, luđi je od mog rođaka.
U Engleskoj imamo mišolovke.
Kad smo kod hrane, da ne znaš možda gde bi je mogao nabaviti?
Zašto razgovaraš sa tom pticom?
Prirodno sam pretpostavio da...
Razgovara sa pticama!
Skroz je šenuo. - Da!
Jesi li svestan da je krađa porcija najozbiljniji prekršaj na moru?!
Ovde gore.
Oh, ti si.
Ljude su provlačili ispod broda i za manje! - Za šta?
Izdaju, podmuklost i iritantnost.
Samo predaj narandžu i zaboravićemo sve.
Ne znam o čemu govoriš. - Dopusti mi da...
Dosta mi je tebe. - Pusti rep.
Sam veliki Aslan dao mi je ovaj rep.
Niko, ponavljam, niko ne dira rep, tačka i uzvičnik.
Žao mi je. - Sada, dobiću narandžu,
a zatim zadovoljštinu.
Molim te, ja sam pacifist. - En garde!
Pazi. - Izvini.
Pokušavaš da pobegneš? Na brodu smo, znaš.
Zar ne možemo samo da razgovaramo o ovome?
To je za krađu, to je za laganje, a to je za ostatak.
Tako treba! Imamo dragulj!
Lovi!
A sada, hajde, probaj najbolje šta možeš.
Je li to sve?! Hajde!
Prestani da mlatiš krilima poput pijanog pelikana, podigni!
Podigni oštricu, gore, tako je!
Ovamo!
Osloni se na nogu, ne levu već desnu!
Shvataš? Hajde! Budi okretan!
To je ples dečko, ples! Hajde, ponovno!
I ponovno! Tako je, tako je!
O ne!
Pogledajte.
Gel?
Šta radiš ovde?
Izgleda da imamo dodatnog člana posade.
Dobrodošla na brod. - Vaša visosti.
Zovi me Lusi, dođi.
Idemo, samo živo. Natrag na posao!
Dobar dvoboj. Napraviću ja mačevaoca od tebe.
Da, pa, da je igralište malo ravnije,
bio bi to posve drugi ishod.
Zaista.
Izgleda nenaseljeno.
Ali ako su lordovi sledili maglu na istok, zaustavili bi se ovde.
Mogla bi biti zamka.
Ili bi mogli biti neki odgovori.
Kaspiene?
Provešćemo noć na obali. Ujutru ćemo izvideti ostrvo.
Čini se da su doveli prase.
Ova, ženka je.
Kao i ova.
Ova čita.
Uzmimo nju.
Nema bega. - Dobro rečeno. - Jezivo.
Šta ste vi? - Mi smo užasne nevidljive zveri!
Da nas možeš videti, bila bi stvarno užasnuta.
Zaboravio si spomenuti, da smo jako veliki.
Šta želite? - Tebe, učinićeš šta tražimo.
Hoće. - Jako jasno.
Ili šta? - Ili smrt. - Smrt?
Smrt!
Pa ne bih vam bila od koristi mrtva, zar ne?!
Nisam o tome razmišljao. - Ne, nisi. - Dobro kaže.
U redu, onda ćemo samo ubiti tvoje prijatelje.
Dobra zamisao. - Šta želite od mene?
Ući ćeš u kuću tiranina.
Koju kuću? - Ovu.
Gore ćeš naći knjigu čarolija, izreci
onu koja čini nevidljivo vidljivim.
Dobro rečeno.
Pa hajde, nemamo celi dan.
Seti se šta će se dogoditi tvojim prijateljima.
Upozorena si. - Da.
Zašto to sami ne učinite?
Mi ne znamo čitati. - Zapravo ne znamo ni pisati.
Ili pisati. - Da.
Zašto niste to jednostavno rekli?
Čuvaj se tiranina, jako tiranizira.
Ono što čini nevidljivo vidljivim, upamtila si?
Nemoj zaboraviti.
Ed...
Ed, probudi se.
Probudi se.
Gde je Lusi? - Lusi?
Lusi! - Svi ustanite!
Ustajte! Ustajte rekoh!
Ovuda! - Živnite! Pokret crvi!
Ovim rečima, tvoj jezik mora šiti,
kako bi svuda oko tebe moglo snežiti.
Nepogrešiva čarolija, koja će te učiniti lepoticom
kakvom si oduvek želela biti.
Suzan, šta se...
događa?
Prelepa sam.
Ne! Čekaj.
Učini me onom, za koju kažem...
Lusi!
Lusi... - Aslane?
Čarolija koja će učiniti nevidljivo vidljivim.
Poput P u psihologiji,
H u psihijatriji,
nevidljivo mastilo i istina u teologiji...
Lusin bodež.
Stanite tu ili umrite!
Čarolija je potpuna.
Sada je sve vidljivo.
Kakva ste vi stvorenja?
Velika, sa glavom tigra i telom...
Drugog tigra.
Ne želite se zameriti nama. - Ili šta?
Ili ću te izgrepsti na smrt!
Probošću te svojim kljovama!
A ja ću te samleti svojim zubima!
A ja ću te ugristi svojim očnjacima!
Mislite zgnječiti nas, svojim debelim mešinama?
Da! - Debelim mešinama?
Škakljati nas svojim nožnim prstima?
Šta si učinio sa mojom sestrom, kepecu?
Smiri se sad. - Gde je ona?!
Bolje da mu kažeš. - Hajde šefe, reci mu.
U dvorcu. - Kojem dvorcu?
A tom dvorcu.
Stvarno mi je dosta da me ostavljate...
Prase se vratilo.
Ovo mesto postaje sve čudnije. - On naziva nas čudnima?!
Tiranin! Tiranin!
Lusi. - Visosti.
Kaspien i Edmund.
Ovo je Koriakin. Ovo je njegovo ostrvo.
Tako on misli. Učinio si nam zlo, čarobnjače.
Nisam vam učinio zlo,
učinio sam vas nevidljivim zbog vaše zaštite.
Zaštite? - To je pokoravanje!
Tiraninu! - Nisam vas pokorio.
Ali mogao si, da si želeo!
Nestanite. - To je čarolija!
Šta je to bilo? - Gaza, ali nemoj im reći.
Šta su bili oni? - Gluponošci.
Naravno, baš sam glup.
Šta ste mislili kad ste rekli da ste ih učinili nevidljivim
za sopstveno dobro?
Činilo se kao najlakši način da ih se zaštiti, od zla.
Mislite na maglu?
Mislim na ono što leži iza magle.
Prelepo.
Mislim, za izmišljenu kartu izmišljenog sveta.
Tu je izvor vaših nevolja.
Mračno ostrvo.
Mesto gde zlo vreba.
Može uzeti bilo koji oblik,
može ostvariti vaše najmračnije snove.
Želi pokvariti svaku dobrotu.
Ukrasti svetlo ovog sveta.
Kako ćemo ga zaustaviti?
Morate razbiti njegovu čaroliju.
Taj mač koji nosiš, postoji šest drugih.
Jeste li ih videli? - Jesam.
Šest lordova, prošli su ovuda?
Zaista. - Kuda su se uputili?
Tamo kamo sam ih poslao.
Kako biste razbili čaroliju,
morate slediti plavu zvezdu,
na Ramanduovo ostrvo.
Tamo, sedam mačeva mora biti položeno na Aslanov stol.
Tek tada, njihova istinska čarobna moć, može biti oslobođena.
Ali čuvajte se, svi ćete biti iskušani.
Iskušani?
Dok ne položite sedmi mač, zlo ima premoć.
Učiniće sve u svojoj moći, da vas dovede u napast.
Budite jaki.
Nemojte da podlegnete iskušenju.
Da biste pobedili tamu izvana,
morate najpre pobediti onu iznutra.
Iz meni nepojmljivih razloga,
poslušali smo savet senilnog starog jarca,
koji ne zna za britvu, i gega se okolo u kućnom ogrtaču.
Stoga, ponovno smo u ovoj kadi, izgubljeni u oluji, izvrsno.
14 dana bacanja poput palačinke, bez ikakve naznake kopna.
Jedina uteha je što su svi napokon jadni poput mene.
Osim onog razmetljivog pacova koji priča.
On je jedan od onih iritantnih "Čaša je uvek napola puna" tipova.
Dakle, zaglavili smo, ovde.
Sa prepolovljenim porcijama, imamo hrane i vode
za još najviše dve sedmice.
Ovo vam je zadnja prilika da se vratite visosti.
Nema garancije da ćemo uskoro zapaziti plavu zvezdu.
Ne po ovakvoj oluji.
Igla u plastu sena, potraga za ovim Ramandu mestom.
Mogli bismo proći tačno kraj njega, i doći na rub sveta.
Ili da nas pojedu morske zmije.
Samo kažem da ljudi postaju nervozni.
Ovo su čudne vode za plovidbu.
Nikad takve nisam video.
Onda biste možda i kapetane, hteli da objasnite gospodinu
Rinsu da odustajemo od potrage za njegovom porodicom.
Vraćam se na dužnost.
Samo jedno upozorenje.
More zna da se gadno poigra sa umovima posade.
Jako gadno.
Preobrazi odraz moj, savršenim učini ga svog,
trepavice, usne i ten.
Učini me onom, za koju kažem,
da ima veću lepotu nada mnom.
Dame i gospodo, gospođica Pevensi.
Edmunde? - Izgledaš prelepo sestro.
Kao i uvek. - Piter?
Izvinjavam se gospođice, može fotografija?
Majki će se svideti ovo, sva njena deca na jednoj slici.
Smešak. - Samo malo, a gde sam ja?
Mislim, gde je Lusi? - Lusi?
Ko je Lusi? - Sestro, šta je?
Dajte gospođice, jedan veliki smešak.
Edmunde, nisam sigurna za ovo, želim se vratiti.
Vratiti se kamo? - U Narniju.
Šta je zaboga Narnija?
Šta se događa?! Prestanite!
Lusi.
Aslane?
Šta si učinila dete?
Ne znam.
To je bilo užasno.
Ali ti si to odabrala Lusi.
Nisam želela da sve to odabrem.
Samo sam želela da budem prelepa, poput Suzan.
Samo to.
Zaželela si da te ne bude, a sa time i mnogo više.
Tvoja braća i sestra ne bi upoznali Narniju bez tebe.
Ti si je prva otkrila, sećaš se?
Tako mi je žao.
Sumnjaš u svoju vrednost.
Ne beži od onog ko si.
Aslane!
Oče...
Edmunde!
Pođi sa mnom, pridruži mi se.
Edmunde!
Lusi...
Ne mogu da spavam.
Da pogodim, ružni snovi.
Čini se da svi ludimo.
Ili se nešto igra našim umovima.
Sumnjam da su lordovi stali ovde, gospodaru.
Nema nikakvih znakova života.
Tako je, čim pristanemo, povedi ljude u potragu za hranom i vodom.
Nas troje ćemo u potragu za tragovima.
Samo malo, misliš nas četvero?
Molim vas nemojte me poslati pacovu.
Čuo sam to.
Dugouhi. - Čuo sam i to.
Pogledajte, nismo prvi na ovom ostrvu.
Lordovi? - Mogli bi biti.
Šta misliš da bi moglo da bude dole?
Saznajmo.
Šta je to?
Ne znam. Izgleda kao nekakav zlatni kip.
Sigurno je upao unutra.
Jadni čovek. - Misliš jadni lord.
Grb lorda Restimara. - I njegov mač.
Trebamo ga.
Budi oprezan.
Tvoj mač se nije pretvorio u zlato.
Oba mača su čarobna.
Ovamo.
Sigurno nije znao ni šta ga je snašlo.
Možda...
Ili je možda nešto saznao.
O čemu govoriš?
U šta zuriš?
Ko god da ima pristup ovom bunaru,
mogao bi biti najmoćnija osoba na svetu.
Lusi, bili bismo tako bogati.
Niko nam ne bi mogao naređivati.
Ili sa kime da živimo.
Ne možeš uzeti ništa iz Narnije, Edmunde.
Ko kaže? - Ja.
Ja nisam tvoj podanik.
Čekao si na ovo, zar ne?
Da me izazoveš, sumnjaš u moje vođstvo.
Ti sumnjaš sam u sebe. - Ti si dete.
A ti si beskičmenjak. - Edmunde!
Dosta mi je igranja druge violine.
Najpre je bio Piter, a sada si ti.
Znaš da sam hrabriji od vas obojice,
a zašto si ti dobio Piterov mač?
Zaslužujem svoje kraljevstvo, zaslužujem da vladm.
Ako misliš da si tako hrabar, dokaži to!
Stanite! Prestanite!
Obojica!
Pogledajte se.
Zar ne vidite šta se događa?
Ovo mesto vas iskušava.
Začaralo vas je.
Upravo je o ovome Koriakin govorio.
Idemo odavde.
Tako je, sledite imaginarnu plavu zvezdu
do ostrva Ramandudu.
Postavite sedam noževa za odreske za stol lava koji govori.
Gluposti.
Šta je to...
Mora da sam mrtav.
Ti si definitivno mrtav.
To ti više neće trebati.
Napokon, povoljan obrt događaja.
Šta ste našli od hrane?
Ostrvo je vulkansko visosti, ne raste mnogo toga.
Gde je Justas?
Verujem da nam ne pomaže da ukrcamo brod.
Justas!
Edmunde, imam loš predosećaj.
Idem da ga pronađem. - Idem sa tobom.
Justas!
Blago.
Nevolje.
Justas...
Ne...
Naš rođak...
Žao mi je. - Bio je tek dečak.
Nisam smeo da ga ostavim.
Šta mu se moglo dogoditi?
Na ovom mestu? Bilo šta.
I on nije bio prvi.
To je lord Oktezin.
Moramo pronaći njegov...
Mač.
Šta je to bilo?
Je li vulkan?
O ne, to nije vulkan.
Svi na palubu!
Strelci! Naoružajte se!
Zauzmite položaje i čekajte moje naređenje!
Šta to radi?! - Pali!
Slomiće jarbol!
Dobro!
Držite položaje!
Pali!
Eto ti na!
Edmunde!
- Lusi!
JA SAM JUSTAS
Mora da se šališ.
Sigurno je kušan blagom.
Svako zna da je zmajevo blago začarano.
Pa, svako odavde.
Ima li ikakav način da ga vratimo? - Ja ne znam.
Teta Alberta neće biti srećna.
Žao mi je zbog ruke stari moj, ponekad znam biti previše gorljiv.
Čamci su spremni visosti!
Ne možemo ga ostaviti samog.
Ne možemo ga povesti ni na brod, visosti.
Ti i ostali idite jednim čamcem, mi ćemo ostati ovde do jutra,
i razraditi šta ćemo. - Ali nemate zaliha,
niti načina kako da se ugrejete, visosti.
Nešto si govorio?
Nikad pre nisam video ova sazvežđa.
Ni ja.
Daleko smo od kuće.
Kao dečak, maštao sam o plovidbi na kraj sveta.
Da ću tamo pronaći oca.
Možda i hoćeš.
Nedostaje mi mamica.
I meni moja.
Ne brini se, videćeš je opet.
Kako znaš?
Kod takvih stvari moraš imati veru.
Aslan će nam pomoći.
Ali Aslan nije sprečio da je odvedu.
Pronaći ćemo je, obećavam.
Nekako.
Ne možeš da zaspiš?
Daj sad, nije sve izgubljeno.
Ostaću budan sa tobom ako želiš, da ti pravim društvo.
Kladio bih se da jutros nisi ni verovao u zmajeve.
Znaš, iznimne stvari događaju se
samo iznimnim ljudima.
Možda je to znak.
Da imaš iznimnu sudbinu.
Nešto, veće nego si mogao da zamisliš.
Mogao bih ti ispričati jednu ili dve moje pustolovine, ako želiš
da nam prođe vreme.
Verovao ili ne, nisi prvi zmaj koga sam susreo.
Pre mnogo godina, pre više nego bih želeo,
bio sam sa družinom pirata.
Sreo sam drugog zmaja, opasnijeg od tebe.
Lusi, probudi se.
Vidi.
Plava zvezda!
Svi! - Šta je?
Probudite se svi! To je plava zvezda!
Hajde stari moj, probudi se.
Vuci!
Pazite na zamahe momci, vuci!
Vetar nas je napustio.
Kako da onda dođemo na Ramanduovo ostrvo?
Ja bih rekao da nešto ne želi da dođemo tamo.
Postajem gladniji. Poješću tog zmaja!
Ne brini se Justas, moraće najpre proći mene.
Pažljivo!
Ako do večeras ne pronađemo kopno, možda i hoće pojesti...
Šta smo udarili?!
Justas, genijalno!
Napred!
Ne možemo biti sigurni da su ostali lordovi
uopšte stigli do Ramanduovog ostrva.
Doveo si nas, šta sam ti rekao Justas, iznimno!
Iznimno!
Hrana. - Čekaj.
Lord Revilian.
Lord Mavramorn.
Lord Argoz.
Diše.
I oni.
Začarani su.
Hrana!
Kameni nož, ovo je Aslanov stol.
Njihovi mačevi.
Na stol.
To ih je šest.
Jedan još nedostaje.
Pogledajte!
Narnijski putnici, dobrodošli.
Ustanite.
Zar niste gladni? - Ko ste vi?
Ja sam Liliandil, Romanduova kći.
Ja sam vaš vodič.
Vi ste zvezda?
Prelepi ste.
Ako vas to ometa, mogu promeniti oblik. - Ne.
Molim vas.
Hrana je za vas.
Ima dovoljno za sve koji su dobrodošli za Aslanovim stolom.
Uvek. Poslužite se.
Čekajte! Šta se njima dogodilo?
Ovi jadnici su bili napola ludi kad su došli na našu obalu.
Pretili su nasiljem jedan drugom,
a ono je zabranjeno za Aslanovim stolom.
Stoga su poslani u san. - Hoće li se ikada probuditi?
Kada se sve ispravi.
Dođite, vremena je malo.
Čarobnjak Koriakin vam je pričao o Mračnom ostrvu?
Da.
Još malo i zlo će biti nezaustavljivo.
Koriakin je rekao da položimo sedam mačeva
na Aslanov stol kako bismo prekinuli čaroliju.
Rekao je istinu. - Ali našli smo samo šest.
Znate li gde je sedmi?
Unutra. Trebaće vam velika hrabrost.
Ne trošite vreme.
Nadam se da ćemo se ponovno sresti.
Zbogom.
I, šta mislite da je unutra?
Naše najgore noćne more.
Naše najmračnije želje.
Čisto zlo.
Tavrose, otključaj oružarnicu.
Strelci, pripremite se! - Da, kapetane!
Ugasite lanterne!
Idemo da se pripremimo.
Kad odrastem, želim biti poput tebe.
Kad odrasteš...
Trebaš biti baš poput sebe.
U slučaju da ne preživimo, šta god ovo da bilo...
Želim da znaš da te smatram svojim bratom Ede.
I ja tebe.
Odrekao si se mača.
Nije bio moj da ga mogu zadržati.
Uzmi ovaj.
Ali to je... - Piter bi želeo da ga ti imaš.
Eno ga prijatelju.
Naša bitka nas čeka.
Justas, ne! Stani!
Justas stani!
Neću prihvatiti predaju!
Plemeniti ratnik ne beži pred strahom.
Pogledaj me! Gledaj me dok ti govorim!
Ja sam miš, a ti si zmaj.
Imaš kožu kao oklop, duvaš vatru.
Hajde, idemo u susret sudbini.
Bez obzira šta se ovde dogodilo,
svaka duša koji stoji uz mene, zaslužila je mesto u posadi Zorogaza.
Zajedno smo daleko doputovali.
Zajedno smo se suprotstavili neprijatelju,
zajedno možemo to opet.
Stoga sada nije vreme za pad pred strahom i kušnjama,
budite jaki, ne predajte se!
Naš svet, naši Narnijski životi zavise o tome.
Mislite na izgubljene duše koje smo došli spasiti.
Mislite na Aslana.
Mislite na Narniju. - Za Narniju!
Helen...
Ništa ne vidim, magla je pregusta.
Ti si mi veliko razočaranje.
Nazivaš se mojim sinom, tada se ponašaj kao kralj.
Edmunde...
Pođi sa mnom, budi moj kralj.
Dopustiću ti da vladaš. - Odlazi, ti si mrtva.
Nikad me ne možeš ubiti.
Uvek ću biti živa, u tvom umu, blesavi dečače. - Ne!
Edmunde.
Jesi li dobro? - Jesam.
Ne prilazite!
Ko je tamo?! - Ne bojimo te se!
Niti ja vas!
Ne prilazite! - Nećemo otići.
Nećete me poraziti!
Kaspiene, njegov mač!
Lord Rup?!
Ne posedujete me!
Odstupite! Dovedimo ga na brod, brzo!
Smirite se gospodaru! - Dalje od mene demoni!
Ne gospodaru, nismo vam došli nauditi.
Ja sam vaš kralj, Kaspien.
Kaspien?
Gospodaru moj!
Niste smeli doći, odavde nema izlaza!
Brzo, okrenite brod pre nego bude prekasno!
Imamo mač, idemo! - Okrenimo se Drinijane!
Razumem visosti.
Ne mislite!
Ne dopustite mu da sazna vaše strahove, inače ćete postati oni.
O ne.
Edmunde, na šta si pomislio?
Žao mi je!
Pogledajte! Šta je to?
Prekasno. Prekasno je!
Otišlo je ispod broda!
Gel!
Ovamo, beži!
Nemoj me izneveriti! Nema straha, nema povlačenja!
Za Narniju! Eto ti na!
Justas, drži se!
Gubi se stvorenje! - Ne! Mač! Mač!
Justas!
Ne, vrati se! - Izgubljeni, izgubljeni smo!
Okreni ovaj brod!
Zaustavite ga!
Krmena posado, na mesta za veslanje!
Vesla duplom brzinom!
Aslane, molim te pomozi nam.
Vucite! Uprite leđima!
Moraš ostati ovde dok neko ne dođe po tebe, dobro?!
Ed! Nabićemo zmiju!
Smrskati je na stene!
Upravljaj na krmi, držaću je na pramcu!
Pokušaj me ubiti! Hajde!
Hajde! Ovde sam!
Ne! - Edmunde!
Još sam ovde!
Držite se!
Makni se!
Možemo pobediti ovo.
Moramo doći bliže! - Svi ljudi na palubu!
Pripremite harpune!
Priprema!
Sada!
Privucite joj glavu!
Vucite!
Edmunde...
Šta pokušavaš da dokažeš Edmunde?
Da si muškarac?
Edmunde!
Učini to!
Mogu te učiniti muškarcem. Mogu te učiniti svojim kraljem.
Samo primi moju ruku.
Samo se prepusti.
Učini to!
Hajde!
Ne!
Čarolija, podiže se.
Edmunde!
Kaspiene!
Pogledajte!
Narnijci!
Mama! - Helen!
Rince! Gel! - Mama!
Dovedimo ih na brod! Očistite palubu!
Uspeli smo. Znala sam da hoćemo.
Nismo bili samo mi. - Misliš?
Ovde dole sam, Lusi!
Ovamo! Lusi, u vodi sam!
Justas! - Ponovno sam dečak!
Dečak sam! - Justas!
Vidim da su ti krila podrezana!
Gde se nebo i voda susreću, gde talasi uvek slatki su.
Slatka je, slatka je!
Pogledajte!
Aslanova zemlja.
Mora da smo blizu.
Pa, došli smo dovde.
I kako je bilo, kada te Aslan ponovno pretvorio?
Bez obzira koliko se trudio, sam nisam uspeo.
Tada mi je prišao. Nekako je bolelo, ali bila je to dobra bol.
Kao kad izvučete trn iz stopala.
Biti zmaj nije bilo posve loše.
Mislim, bio sam bolji zmaj nego dečak.
Jako mi je žao šta sam bio takav davež.
U redu je Justas, bio si prilično dobar zmaj.
Prijatelji moji, stigli smo.
Aslane...
Dobrodošli deco, bili ste dobri, zaista jako dobri.
Došli ste daleko, a sada je vaše putovanje na svom kraju.
Je li ovo tvoja zemlja? - Ne, ona leži sa onu stranu.
Je li moj otac tamo?
To možeš samo sam saznati, sine.
Ali moraš znati, ako nastaviš, povratka nema.
Ne ideš?
Sumnjam da bi se moj otac ponosio
što sam se odrekao onog za što je on umro.
Predugo sam želeo ono šta mi je oduzeto, a ne ono šta mi je dato.
Dato mi je kraljevstvo.
Ljudi.
Obećavam da ću biti bolji kralj.
Već jesi.
Deco.
Mislim da je zapravo vreme da pođemo kući Lu.
Ali mislila sam da ti se sviđa ovde.
Istina, ali volim i dom i našu porodicu.
Oni nas trebaju.
Eminencijo.
Od kad pamtim, sanjao sam o tome da posetim Vašu zemlju.
Imao sam mnogo velikih pustolovina u ovom svetu,
ali ništa nije umanjilo tu čežnju.
Znam da nisam dostojan, ali uz Vaše dopuštenje,
položio bih svoj mač, za radost da
ugledam Vašu zemlju sopstvenim očima.
Moja zemlja je stvorena za plemenita srca, poput tvoga,
bez obzira koliko maleni njihovi nosioci bili.
Vaša visosti. - Niko to ne zaslužuje više.
Istina je.
Smem li?
Pa, pretpostavljam, samo ovaj...
Zbogom Lusi.
Nemoj plakati. - Ne razumem.
Zar te više nikada neću videti?
Kakva si ti veličanstvena zagonetka, i istinski junak.
Bila mi je čast boriti se uz tako velikog ratnika,
i velikog prijatelja.
Ovo mi neće trebati.
Ovo je naš zadnji put ovde, zar ne?
Da. Odrasla si, draga moja.
Poput Pitera i Suzan.
Hoćeš li nas posetiti u našem svetu?
Uvek ću vas paziti.
Kako?
U vašem svetu imam drugo ime.
Morate naučiti da me raspoznajete po njemu.
Zbog tog ste razloga i dovedeni u Narniju.
Poznavajući me ovde malo, tamo ćete me poznavati bolje.
Hoćemo li se opet sresti?
Hoćemo, draga moja, jednog dana.
Vi ste mi najbliže što sam imao kao porodicu.
To uključuje i tebe, Justas.
Hvala.
Hoću li se vratiti? - Narnija će te možda još trebati.
Justas!
Šta radiš gore?! Džil Pols je svratila u posetu.
Često smo razgovarali o Narniji, u danima koji su usledili.
A kada su moji rođaci otišli, nakon što je rat završio,
nedostajali su mi, svim srcem.
Kao što znam da će nedostajati svim Narnijcima,
do kraja vremena.
Prilagodio na srpski: Đuki