Ajutor!
Te rog, nu e timp. Am fost răpită.
Am fost dusă pe o insulă nebună.
Știu unde ești.
Stai acolo. Voi trimite ajutor.
Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Trebuie să te grăbești.
Totul va fi bine, Dnă. Maddison.
Stai.
De unde-mi știi numele?
Ești unul dintre oaspeții mei.
Nu!
Nu! Nu, oprește-te!
Dă-mi drumul!
Te rog, dă-mi drumul!
Avionul.
Traducerea și adaptarea alpo
Dle. Roarke, avionul.
E aici.
Zâmbiți.
Ei bine...
locul ăsta nu e nasol.
YO...
LO!
Doamne...
- E o nebunie. - Mulțumesc.
- Coliere din flori gratuite. - Băuturi de bunvenit.
Să ne-o tragem!
Stai să te ajut.
- Sunt în regulă. - Nu, haide. Insist.
Era atât de zgomotos acolo. Eu sunt Patrick.
- Eu sunt Gwen. Mă bucur să te cunosc. - Mă bucur să te cunosc.
Bine ați venit pe Insula Fanteziilor.
Și felicitări fiecăruia pentru că ați câștigat concursul.
Weekend-ul ăsta veți fi VIP-urile noastre.
În schimb, tot ce cerem
e să vă lăudați legat de noi online
- când ajungeți acasă. - Marketing 101.
Eu sunt Julia, asistenta personală
a gazdei vaastre, Dl. Roarke.
Da, care e povestea lui?
N-aș putea să v-o spun.
Am auzit că familia lui Roarke a cumpărat insula
de la locuitorii de aici acum 200 de ani 6 lăzi cu rom.
Am auzit că a fost un investitor de la lansare în anii 90
și s-a plictisit ele Silicon Valley.
Și și-a deschis un parc de distracții?
Crede-mă, insula e mult mai mult.
Orice și totul e posibil.
Da.
Bateți palma mult?
- Tot timpul. - Tot timpul, iubire.
Dl. Roarke face pregătirile finale. Vi se va alătura la bar
pentru o băutură de seară. Între timp,
vă vom duce în camerele voastre,
deci puteți să vă schimbați și să vă aranjați.
Nu e semnal.
Cred că nu totul e posibil.
Domnilor, o să vă rog să așteptați la bar.
Camerele voastre vor fi pregătite în scurt timp.
Și restul, vă rog să mă urmați.
Bungalow-urile voastre sunt pe aici.
Amice!
Asta e... Nu pot să cred că m-ai adus aici.
Haide. N-ar fi o vacanță de vis
fără frățiorul meu. Nu?
Poftim.
Nu e nevoie de bani.
Asta e doar pentru mine?
Ei bine, se numește Insula Fanteziilor cu un motiv bun.
Un loc unde orice și totul posibil, ai spus.
Ce n-ai spus e cum.
Dl. Roarke pregătește fiecare fantezie specific pentru oaspeți.
Pe baza unui chestionar de o pagină?
Voi mărturisi, sunt relativ nouă aici.
Cum face Dl. Roarke ceea ce face
e un mister pentru mine la fel ca și pentru tine.
Ce știu eu...
e că viața ta e pe punctul de a se schimba pentru totdeauna.
Sper că ești pregătită.
- Poftim. - Iau două din alea.
- Mulțumesc. - Grozav. Am nevoie de o băutură.
Îmi pare rău, iau cu două mâini.
Putem discuta cu Dl. Roarke, te rog?
Încă nu am primit camerele. Domnule? Mă scuzi?
Fratele meu vorbește cu tine.
- Sunt fratele lui. Scuză-mă? - Așteaptă.
Chiar sunteți frați?
Crezi că dacă avem culori diferite
nu putem fi frați?
- Amice, cum stai cu rasismul? - Nu. Vreau să spun...
- Ce e? - Ce vrei să spui?
- Haide. - Nu-ți plac asiaticii?
- De ce urăști asiaticii? - Nu am spus asta.
Exact asta ai spus. Ai o tunsoare rasistă.
- Uită-te la fața lui. - Glumesc, omule. Nu.
Tata s-a căsătorit cu mama lui când tipul ăsta era în scutece.
- Eu sunt JD. Lui îi poți spune T. - Amice.
- Ce? - Am discutat asta.
- Cum spui tu. - Porecle din facultate.
- Brax e în regulă. - Patrick. Mă bucur să vă cunosc.
Puteți folosi mereu bungalowul lui Patrick
și el poate să facă ceva în bungalow cu mine.
Eu sunt Melanie. Nu cred că am avut șansa să ne cunoaștem.
- A fost foarte zgomotos. - Pot fi destul de zgomotoasă.
- Să mă ia naiba. - Ești atacantă, Melanie.
Nici nu-ți poți imagina, Patrick.
Deci, care e fantezia ta?
Asta e o întrebare pentru toată lumea din cameră.
Sunt curios cum funcționează.
Asta mă întrebam și eu.
Realitate virtuală, evident.
Poate e LARP, live-action role-playing.
E destul de distractiv.
Așa am auzit.
De la tocilari.
- Ai salvat-o. - Mulțumesc.
Pariez că are dreptate. Trebuie să fie
un fel de experiență imersivă.
Dacă fantezia ta presupune o persoană din viața ta?
Holograme, ca Tupac.
Dacă e cineva decedat? - Tupac.
Am văzut pe Reddit că tipul pune în băuturi
tone de halucinogene. Nebunie.
Promit,
singurul lucru din acele băuturi
e romul de cea mai bună calitate.
Bună seara. Sunt Dl. Roarke,
ambasadorul celor mai profunde dorințe.
Dați-mi voie să vă urez bunvenit pe Insula Fanteziilor.
Da!
Mulțumim, Dle. Roarke,
- Discutam cum funcționează asta. - Veți afla curând.
Vă promit, nu veți fi dezamăgiți.
Insula are două reguli.
Doar o fantezie pe oaspete.
Și doi: trebuie să trăiți fantezia până
la concluzia sa naturală, indiferent ce se întâmplă.
De ce n-am face-o? - Fanteziile arareori ies
așa cum te aștepți,
dar mereu ies așa cum ar trebui.
Nici tu nu știi cum vor ieși?
Doar insula știe.
Și eu sunt doar un servitor umil.
- Deci când începe? - După o odihnă bună.
Eu și fratele meu încă nu am primit camerele.
Sper că insula e pregătită pentru o recenzie dură dar corectă pe Yelp.
Din cauză că, domnilor,
fantezia voastră începe acum.
- Cât e până la locul ăsta? - Da.
Nu prea tunzi tufișul.
- De asta te-a părăsit Jenni? - Prea curând, T. Haide.
Termină cu poreclele. Nu mă joc.
Suntem foarte aproape.
Ai scris în chestionarul tău
că fantezia ta era să ai totul, nu?
- Da. - Ei bine...
e totul al tău.
Doamne!
A făcut un salt pe spate!
Foarte după nas, Roarke,
dar tot îmi place.
- Șampanie, băieți? - Nu pentru mine. Strălucire asiatică.
Rparke, nu uita ce ți-am spus despre frățiorul meu Brax.
- I-am spus că ești gay. - Cum puteam uita?
Crezi că dacă sunt gay înseamnă că tot ce vreau
sunt bărbați fără tricou, copți, suculenți și delicioși?
Sunt mai profund.
Două straturi de profunzime.
Nenorocita de Insula a Fanteziilor!
Dacă aveți nevoie de mine,
folosiți oricare telefon.
- Distracție plăeută. - Vom avea.
Asta e iarbă bună.
Bună dimineața.
Dl. Roarke te-a chemat.
Dnă. Olsen, te rog, ia loc.
Mulțumesc, Dle. Roarke.
Am ajutat oamenii să-și îndeplinească fanteziile
de foarte mult timp.
Adesea, sunt dureros de lipsiți de imaginație.
- Multe chestii sexuale. - Da.
Dar a ta... E foarte abstractă.
Ai scris: Eu și fericirea nu suntem foarte compatibile.
Greșelile și regretele sunt prietenele mele vechi.
Deci dacă aveam o dorință, cred că ar fi să fac totul din nou.
E prea târziu să schimb pe ceva cu sex?
Nu. Îmi place asta.
E o provocare. Și accept.
Bine.
Ce nu-ți place la viața ta?
Să începem cu slujba ta. Domeniul imobiliar.
Majoritatea comercial. Ce să-ți placă?
Relații?
Singură.
- Vrei copii? - Îmi pare rău,
e o ședință de terapie sau o vacanță?
Dacă ai noroc, amândouă.
Mereu m-am imaginat cu...
o fetiță.
Și cu cine sperai să ai această fetiță?
Dnă. Olsen..
regretul... e o boală.
Te-a afectat prea mult timp
și pot să ajut la vindecarea ei.
Dacă mă lași.
- Numele lui era Allen. - Foarte bine.
Și de ce n-a mers cu Dl. Allen?
Sincronizare proastă. Când ne-am cunoscut, eram într-un moment sumbru.
La cina de aniversare a unui an, m-a cerut.
Am spus nu.
Nu credeai că Allen te iubea
deoarece nu credeai că meriți iubirea.
Dacă ai putea să repeți acel moment,
ai spune da?
Da.
În spatele acelor uși...
e fantezia ta.
O șansă să schimbi momentul pe care-l regreți cel mai mult.
Doamnă.
Ce e asta?
Dnă. Olsen, te rog.
Ușile.
Maestro's?
Până la cel mai mic detaliu.
- Cum ai...? - Da.
Da, și aici e locul unde Dl. Allen te-a cerut.
L-ai adus aici?
- Știai? - Credeam că mi-ai tras țeapă.
Rezervare pe numele Chambers.
Da, dle.
Pe aici.
- Allen, îmi pare atât de rău... - Pentru ce?
Că te-au târât în asta. Nu pot...
Doamne. N-ai plătit ca să ajungi aici, nu?
Nu. Șoferul de taxi a spus: Nu te costă, omule. E în regulă.
Ce...?
Poftă bună.
Poți termina cu prefăcătoria.
Nu vorbesc cu tine timp de cinci ani
și tu apari aici arătând..
grozav, apropo. N-ai îmbătrânit o zi.
Te-am văzut în patul meu de dimineață.
E o intervenție?
Tu joci un rol cu mine și eu învăț ceva despre mine?
Bine, când și unde te-ai lovit la cap azi?
Serios, ești bine?
Mă scuzi?
Nu asta am vrut.
E a doua ta șansă să spui da
- cererii lui în căsătorie. - Dar care e scopul?
Nu schimbă nimic.
Ești aici fiindcă regretul ți-a distrus viața.
Nu face ăsta alt moment pe care-l vei regreta.
Dar...
nu e real.
- Nu e? - E Insula Fanteziilor.
E pe cât de real îl faci să fie.
Cred că lasă ce e mai bun la final.
Nici fantezia ta n-a început?
- Nu. Te superi dacă mi te alătur? - Te rog.
Tipul ăsta nu mi-a oferit nimic.
- Dorești un cocktail, dle.? - Nu, mulțumesc.
- Ești neliniștit? - Puțin.
Te-aș întreba despre fantezia ta din nou,
dar n-ai vrut să discuți despre ea aseară, deci...
O să sune prostesc.
De când eram copil am vrut să mă înrolez.
Dar mama m-a pus să promit că n-o fac, deci m-am făcut polițist.
M-am gândit să fac ceva bine, să trăiesc puțină acțiune.
- Dar n-ai făcut-o? - Nu. A fost un incident.
Am rămas în spatele unui birou.
Când a apărut asta m-am gândit:
E șansa mea să fac pe soldatul,
chiar dacă sunt doar actori cu roluri și...
Nu te-ai înrolat niciodată?
Ce e eu plăcuțele?
Pentru noroc.
Ei bine, dacă te îngrijorai că fantezia ta sună stupid,
așteaptă să o auzi pe a mea.
- Răzbunarea pe un bătăuș din copilărie. - Ai fost brutalizat?
M-am dezvoltat foarte târziu.
Constituție de băiat mic.
Deci când cea mai populară fată din școală s-a decis
să mă facă ținta ei preferată, n-am suportat prea bine.
Nu sunt sigură cum să iei o găleată de apă din toaletă
pe cap la balul dintr-a opta.
- E teribil. - Aveam multă anxietate,
deci mama m-a forțat să merg la un psiholog,
cunoscut ca Dr. Tortură. Uneori vorbea atât de mult
încât voiam să-i capsez gura. Oricum, Dr. Tortură
mi-a spus să scriu scrisori către colegii de clasă
cu care voiam să am o legătură.
Era ca un exercițiu.
Și într-o zi, Sloane cea care mă tortura, a furat serisorile
și le-a lipit prin cantină.
Da, am fost etichetată urmăritoarea ciudată psihopată pe viață.
Vreau să simt cum e să fii de partea cealaltă.
Evident, fantezia nu va fi reală,
dar de asta mergem la filme horror
și cu roller coaster-ele, nu? Să simți ceva?
Mi-ar plăcea să cred că asta e...
mai interesant decât mersul cu roller coaster.
Dle. Sullivan, te superi dacă ne lași singuri?
Trebuie să-i ofer Dnei. Cole instrucțiuni.
Între timp, ești liber să faci niște flotări sau abdomene.
- Genuflexiuni, poate. - Nu, e în regulă.
Știe despre Sloane. Mi-o asum.
Bine. Fără exerciții.
În hol este un lift.
Înăuntru, apasă butonul pentru etajul fără număr.
Pot să înregistrez cu telefonul?
- Ca să-mi amintesc. - E fantezia ta.
Doamne.
E cineva?
Bine, sunt pe Insula Fanteziilor.
Sunt într-o cameră de control foarte înfricoșătoare.
Sunt pe punctul de a porni lucrurile.
Sunt multe butoane roșii.
Acela clipește. Ăla trebuie să fie.
Să-i dăm drumul.
Nu se poate.
Sloane?
E o hologramă foarte bună.
Da, arată mai bine decât Tupac.
Deschide-mă.
O varietate de butoane pentru o varietate de răzbunări. Savurează.
Bine, Holo-Sloane.
Să ne distrăm.
Doamne.
Doamne, a fost uimitor.
Apă de toaletă. Da.
Un bal foarte de clasa a opta.
Mamei îi place.
Stai, e Sloane.
Nu e soțul ei.
Bine.
Doamne, nu e soțul ei.
Bun.
Your Story
News Feed
Rahat.
Când ești pe Insula Fanteziilor...
E soțul ei.
Sloane?
Ce naiba e asta?
E Greg?
Nu-mi spune că acolo ai fost în ultimele două zile.
- Ultimele două zile? - Cum ai putut să-mi faci asta?
- Spui ceva? - Doamne.
Roarke?
- Ești acolo? Uite, am terminat. - Dă-mi drumul!
Înțeleg. Fantezia mea a fost răzbunarea,
dar nu credeam că o s-o răpești.
Haide.
- Lucrurile tale, soldat. - Asta e?
Ia-le pe tine. O să știi când a început fantezia ta.
- E timpul de Call of Duty. - Distracție plăcută.
Ce faci?
- În șoaptă. - Ești parte din fantezia mea?
Locul ăsta nu e ce crezi că e.
Oamenii mor aici. Dacă nu mă asculți...
Rahat.
- Prea mulți. - Unde te duci?
- Vin cu tine? - Nu mișca.
Nici să nu te gândești.
E în regulă. Și eu sunt soldat.
- Ce faci aici? - M-am despărțit de unitatea mea.
Nu știam că mai e încă o echipă.
Suntem...
de la operațiuni secrete.
Sunt surprins să te văd aici.
Urăsc surprizele.
Și mincinoșii.
Nu sunt..
- Nu, dar asta nu e... - O poți spune locotenentului.
Taci și pășește.
Bine.
Arătați bine. Foarte bine.
Da, amice.
Te-ai distrat cu jucăria ta, Alejandro, azi noapte?
Sunt surprins că mai poate sta în picioare.
Sunt surprins că nu și-a pierdut cheful din cauza tatuajului tău oribil.
Abia aștept să îl scot cu laserul.
- Serios. - Dar tu?
Te-am văzut discutând cu Malibu Bărbie aseară.
- Cum a mers? - Chastity (castitate)?
Crede-mă, numele funcționează
doar la nivel ironic.
Ne-am tras-o. De două ori.
- Ai trecut peste Jenni în sfârșit? - Care Jenni?
Chastity?
Vino aici.
- Bună, băieți. - Ce faci?
- Intră. - Mulțumesc.
Am auzit că voi doi ați avut o noapte nebună aseară.
- Da. - Da. Nebunie...
- cât de mult a plâns. - Ce?
Îmi pare rău.
Nu e vreo politică de confidențialitate oaspete fantezie?
- Lasă-mă să ghicesc. - Jenni.
Da. E drăguț.
Ea e luna și stelele lui.
Știi ce, Chas? Nu te pricepi la ținut secrete.
S-a despărțit de el din cauza mea.
Pentru a milioana dată, nu e adevărat.
Ne-am petrecut aniversarea drogându-ne
și jucând Mario Kart.
Nu te puteai muta înapoi acasă?
Părinții noștri patetici l-au renegat când a recunoscut că e gay.
- Acum șapte ani. - Să fii gay nu era grozav pe atunci.
N-ați fi voi fericiți
dacă ați avea propriile locuințe?
- Serios, câte întrebări. - Amice, are dreptate.
Ți-ai pus toată viața în așteptare pentru mine.
- Poate ar trebui să mă mut. - Cine o să doarmă pe canapea?
Nimeni. Asta e ideea.
Chastity Belt (centură de castitate), ne poți lăsa puțin?
- Da. - Mulțumesc.
Ne vedem imediat. Bine.
Frățioare, amice, ascultă, iarba aia te-a făcut nebun.
Viața mea nu e în așteptare din cauza ta.
E grozavă datorită ție. Bine? Acum haide.
Să vedem ce altceva mai are de oferit casa asta.
La revedere, modelelor!
- Pa! - Pa, băieți.
E atât de grozav.
Nu e nici o scuză pentru 14 cutii.
A fost un grup intimidant la Cercetașe.
- 14? - 14.
Îți spun, când vom avea copii,
o să fiu ușor de controlat.
Când vom avea copii?
Știu că a trecut doar un an,
dar mă faci să mă gândesc la viitor.
Uite, a fost uimitor că te-am văzut,
dar nu trebuie să continui cu șarada asta.
Mă îndepărtezi fiindcă asta faci, dar...
Uite, îți cer să nu o faci de data asta. Bine?
Te căsătorești cu mine?
Da.
Bravo!
Șampanie, te rog! Șampanie. Iubito?
E doar o fantezie.
Pe care o vreau pentru tot restul vieții.
Și eu.
N-o să crezi ce au pe mărimea mea.
Iubire.
Nu se poate!
- Am întârziat. Fă-o din nou. - Bine.
Amice, locul ăsta face de rușine MTV's Cribs.
Asta e repornirea.
- Amice. - Ce?
E o cameră secretă?
Pariez că acolo țin chestiile bune.
Camera de panică!
Mă simt ca Jodie Foster
în filmul ăla cu Jodie Foster.
- Doamne! - E atât de tare.
Fii atent. Harta întregii case.
Toți bogății au o cameră de panică?
Da, omule. Trebuie să cheltui Bitcoinul pe ceva.
Precum garajele lângă armurăriile lor?
Yippee-ki-da, te rog.
- Da! - Doamne!
Îi spunem Alejandro?
E, de fapt, pacifist.
Vorbești despre ciocănitoarea lui.
- Da. Doamne. - Da, merge.
Doamne. Uită-te la toate camerele astea, amice.
Frate, sper că nu au camere în băi.
- Am făcut lucruri scârboase acolo. - Avem multe gărzi de corp.
Da, amice. Jucătorii trebuie să aibă pază, nu?
Trebuie să aibă și grenade?
Am o idee.
Frățioare!
N-ai văzut niciodată Bând of Brothers?
Dau drumul mânerului, explodăm.
- Fă-o să explodeze. - S-o facem.
Mișcați-vă.
Crezi că ai putea să slăbești astea puțin?
Fantezia mea nu prea implica legarea.
Nu știu despre ce trăncănești, dar...
- O să mă uit. - Lasă-l în pace, Himoff.
Să mergem. Haide.
Bine. Deci, ce puneți la cale?
- Ce e misiunea asta? - Ostatici americani sunt ținuți
dincolo de graniță. Mergem să-i aducem acasă.
Alte informații secrete ce vrei să le împărtășești cu prizonierul?
- Haide, sergent, e american. - Da, poate.
Dar nu e soldat.
Locotenente!
Ar trebui să discuți cu tipul ăsta.
Pretinde că e de-al nostru.
Unde l-ați găsit?
Recunoașterea de peste culmea din sud.
Credeam că suntem singurul joc din oraș?
Suntem.
Ai un nume?
Ce faci, Roarke?!
- Vorbește mai încet. - Da, gata cu actoria. Cheamă-l pe Roarke.
- Nu asta am cerut. - Ai 10 secunde ca să te identifici.
Au făcut o treabă bună, arăți ca el. Dar știi ce?
Era mult mai înalt decât tine.
- 5 secunde. - Da, îl aduc pe Roarke singur.
- Gata cu vrăjeala. - la-ți mâinile de pe mine.
Nu atinge aia.
De ce e numele meu plăcuțele câinelui tău?
- Contact! - Foc de acoperire!
- La dreapta! - Foc de acoperire!
Jos!
Alo?
Vă rog, am nevoie de ajutor.
Ai trimis pe cineva?
Roarke, dacă mă auzi, știu ce am spus.
Voiam s-o umilesc pe Sloane și s-o văd cum plânge,
dar nu asta am vrut!
Oprește-te! Oprește totul!
Dr. Tortură?
Nu. Nu, așteaptă!
Haide.
Nu, oprește-te!
Rahat.
Interfon.
Îmi cer scuze.
Te rog, continuă.
Bine, deci vreau să-i tai inelarul
de pe...
De pe mâna ei stângă.
Nu! Nu, mâna dreaptă.
Mâna dreaptă.
Asta e fantezia mea. Fă-o.
Ușor.
Meredith?
- Melanie. - Ce faci aici?
La fel ca tine. Am fost răpită. Haide.
- Mulțumesc. Mi-ai salvat viața. - Nu e salvată încă.
Pentru cel mai bun weekend din viețile noastre!
Dă-o naibii de strălucire, beau pentru asta.
Da.
Erau puști?
Poate cineva a intrat în armurarie.
Un pointer.
Haideți, modelelor.
Nu vă panicați.
- Camera de panică! - Da! Haideți!
- Ce cameră de panică? - Haideți, modelelor!
Nu pot alerga în pantofii ăștia!
- Lume, haideți. E aici sus! - Haideți!
- Doamne. - Lume, haideți!
- Veniți aici. E chiar aici. - O să-l sun pe Roarke.
Tu și fratele tău vă bucurați de fantezia voastră?
Ne-a plăcut până au apărut tipi înarmați.
Haideți. Să mergem. Serios.
Da. Sună a oamenii lui Kalashov.
- Cine naiba e Kalashov? - Un afacerist
- care a deținut casa anterior. - Ce fel de afacerist?
Mi-e teamă că problema cu a avea totul
e că, de obicei, alții vor s-o ia.
Nu vrem cu adevărat să avem totul, bine?
Vrem să luăm cu împrumut pentru weekend.
Închide telefonul. Trebuie să intrăm în camera de panică.
- Haide! Ce? - Ușa!
Nu! Chas!
Noi suntem. Mă auzi?
- Ești cam o nenorocită. - Serios, sunt un prost.
Nici nu-mi plac camerele de evadare.
Așa cum v-am spus, odată ce fantezia începe,
trebuie să urmați cursul ei natural.
Nimeni nu știa ce vrei să spui cu asta!
O seară bună.
A închis.
Bine, noi... Știi ce? Trebuie să ne calmăm.
- Bine. - Trebuie să ne calmăm.
E totul fals, nu?
Alejandro e un actor dat naibii.
Deci, ce ne facem?
Ne predăm!
Încă încerc să procesez asta.
Am fost răpite de aceeași persoană?
- Știu. E o nebunie, nu? - Cum ai scăpat?
Lovitură cu capul.
I-am dat cu capul paznicului.
I-am luat arma și l-am imobilizat.
Da.
Ce s-a întâmplat cu arma?
Am pierdut-o.
Ce fel de ciudat dezgustător
vrea să-mi ruineze viața și să mă facă să privesc?
E, evident, cineva pe care-l cunoaștem.
Cineva cu care am făcut liceul.
Ce spui de fata aia ciudată care urmărea?
Știi, cea care a scris scrisorile către toți?
Absolut.
E o alegere bună.
Cum o chema?
- Meredith? - Doamne.
- Ce? - Te-au obligat să porți aia?
Îmi pare atât de rău.
Uite, nu știu cum am ajuns amândouă aici,
dar ne-ai scos din văgăuna aia.
- Nu e mare lucru. - Acum o să mergem acasă.
M-au adus aici cu barca.
Găsim țărmul, găsim ieșirea de aici.
Dacă fantezia voastră nu e să muriți,
ar fi bine să veniți cu mine.
Probabil ar trebui să mergem cu el.
Da.
Ce e?
S-a întâmplat ceva?
Nu.
Nu s-a întâmplat nimic.
Totul e perfect.
E cineva?
E cineva acolo?
Zăpăcit și confuz.
Știi, ca filmul ăla care a ieșit anul trecut.
Asta iubesc la liceene.
Taci, Himoff. Gata cu amintirile.
Nu. Pot să explic.
Da. Ar fi bine. Să discutăm.
Haide. În picioare.
Pășește.
Plăcuțele tale au numele meu pe ele.
Apoi găsesc asta în portofelul tău.
Ai grijă cu aia.
De ce ai o poză cu mine și fiul meu?
Trebuie să fii sincer cu mine.
- Ești actor? - Dacă sunt actor? Sunt soldat.
E timpul să fii sincer cu mine. De unde ai asta?
- Sunt eu când aveam 9 ani. - Nu.
- E fiul meu. - Și are o poreclă.
Care e?
De ce nu-mi spui tu.
Patch.
Greșit.
Ali.
Apoi îți găsesc buletinul.
Fața ta cu numele fiului meu și ziua lui de naștere.
Destul cu jocurile. E timpul să-mi spui
ce naiba se petrece aici.
M-am născut prematur la patru luni.
Doctorul a spus că nu voi supraviețui, dar am reușit.
Ai spus că nu eram genul care să arunce prosopul.
Că eram un luptător.
Ca Muhammad Ali.
- Cine ți-a spus povestea aia? - Tu. La fiecare aniversare.
Spui că ești fiul meu?
- E imposibil. - Da, așa am crezut și eu.
Acum nu mai sunt atât de sigur.
Când l-ai văzut ultima dată?
Acum nouă luni...
și șapte zile.
Ploua.
A refuzat umbrela mamei lui.
Voia să-mi arate că e dur.
Nu de asta am făcut-o.
Ca să nu-ți poți da seama că plângeam.
Cum de se întâmplă asta?
E vorba de locul ăsta, insula asta.
Poate face orice vrei să devină realitate.
Am spus că voiam să fiu soldat.
Ce voiam cu adevărat era să te revăd.
Cumva insula a știut.
Când m-ai văzut ultima dată?
Acum 27 de ani, șase luni, cinci zile.
- Deci n-am ajuns acasă? - Ai murit salvându-ți oamenii
într-o misiune secretă în Venezuela.
Venezuela, ești sigur?
Da, desigur. De ce?
Fiindcă vom fi acolo mâine.
- Adună echipa... - Dle. Roarke.
- Dnă. Olsen, bună dimineața. - E un photoshop bun.
Nu știu cum ai pus-o pe telefonul meu,
dar nu pare reală.
E reală, l-ai spus da lui Allen, deci sunteți căsătoriți.
- Pare o ceremonie frumoasă. - Tocmai m-a cerut aseară.
Ești sigură?
E ceva diferit la el.
- Arată mai bătrân. - Ești căsătorită de cinci ani.
Nu înțeleg.
Tati, uite ce am găsit.
- Doamne... - Numele ei e Lila.
Este...?
Fiica ta.
E viața pe care ai dorit-o întotdeauna, nu?
Ce crezi, da?
Bine, destul. Este... este un copil.
Și tu ești mama ei.
Vezi cu ochii tăi.
Fetițo.
Somn ușor, dragă.
Cum e posibil?
E verba de insulă.
Insula are puteri mari.
Am auzit prima dată de legenda ei acum mulți ani.
Un loc unde totul e pasibil. Eram obsedat.
Mi-am convins soția să mă ajute să o găsesc.
Călătoria noastră a fost lungă și dificilă și...
A murit înainte ca noi... Înainte să ajungem.
Când am descoperit locul ăsta,
mi-am dorit să trăiască din nou.
Să se întoarcă așa cum am cunoscut-o. Pentru totdeauna.
A adus-o înapoi...?
- La viață? - Da.
Cât timp stau aici și orchestrez toate fanteziile..
ea trăiește.
Insula ți-a îndeplinit și ție dorința.
Să ai familia pe care ai dorit-o dintotdeauna.
- O viață la care ai visat mereu. - Mai mult nisip pe margine.
- E perfect. - Îți sugerez să începi s-o trăiești.
Mami, hai la joacă!
Strânge, sergent.
Hai cu mine la o plimbare.
Ia-ți rucsacul.
Locotenente, aici.
Ce naiba faci, Himoff?
Voi doi semănați, ați putea fi rude.
- Mă gândeam că... - Nu face asta. Nu gândi.
Fă-ți treaba.
Nu știu cum se întâmplă asta,
dar te cred, deci plecăm.
Direct în Panama. Putem să ajungem acasă de acolo.
Stai. Anulezi misiunea?
Nu. Plecăm de aici.
Nu poți face asta. Ești un erou.
Știi ce e un erou?
Un erou e un tip care e prea prost ca să rămână în viață.
Nu. Nu asta ar trebui să se întâmple.
Deci ce ar trebui să se întâmple?
Ar trebui să mor?
- Să mergem. - Dacă faci asta,
dacă fugi, nu știu ce se va întâmpla cu tine, cu mine,
dar știu că acei oameni de acolo, oamenii tăi,
vor muri din cauză că tu nu vei fi acolo ca să-i salvezi.
- Nu știi asta. - Ba da! De asta am plăcuțele tale.
A fost o grenadă. Te-ai aruncat pe ea ca să-ți salvezi oamenii.
Ai fost un erou.
Ai fost eroul meu.
Uite...
poate ai crescut fără tată,
dar eu merg acasă la fiul meu.
E o greșeală și e una
pe care o vei regreta pentru tot restul vieții tale.
Cineva a murit și eu aș fi putut împiedica asta, deci crede-mă...
știu.
Cel puțin voi fi în viață.
Nu poți fi un laș.
N-o să te las.
Ce alegere am?
Terminăm misiunea. Îți salvăm oamenii.
Dar ai spus că mor în Venezuela.
Așa e.
Dar sunt aici acum.
Deci, ce spuneți e că sunteți oaspeți?
Da.
Și n-ați auzit niciodată de Kalashov.
- Nu. - Da.
Ce a spus el.
Și noi suntem doar actori
pe Insula Fanteziilor.
- Da. - Da.
Doamne.
Ești bine?
Bine. Unul dintre voi o să-mi spună adevărul.
Sau voi, puțoilor, ați crezut
că îl puteți omorî pe Kalashov și să preluați controlul?
Nu avem nicio idee cine e Kalashov.
Credeam că discutăm despre o votcă.
- N-am omorât pe nimeni. - Nu, dar gărzile voastre da.
Dar e în regulă fiindcă tocmai le-am omorât.
Și, înainte să vă omorâm pe voi doi,
spuneți-mi ce ați făcut cu banii și cocaina.
- Banii? - Cocaina?
- Nu, noi... Am luat ceva cocaină. - Frățioare.
Rahat.
Continuați să faceți pe proștii
și o să vă arăt ce actor bun sunt.
Nu, cred că e o neînțelegere.
Am discutat cu Roarke și am spus că am terminat.
Deci asta e între tine și el.
- Nu face asta! - Nu!
- Jur, nu avem nicio idee... - Bine.
...unde sunt drogurile sau banii, bine?
Ești sigur?
Fiindcă ești pe punctul de a-ți pierde brațul.
Nu știm. Te rog! Dacă știam, îți spuneam!
- Trebuia să fie distractiv. - Da.
- O fantezie! - Poate asta e fantezia ta.
- Poate e a mea. - E atât de aiurea, omule.
Doamne!
Bine! Știm unde sunt banii!
Spune-mi.
Spune-mi!
Sunt jos.
Aproape de garaj.
Da!
- Bine. - Doamne!
Stai cu Bucle Aurii.
Tu, vino cu mine.
- Castelul va fi casa mea. - Boamne.
Ce? Doar casa ta?
Deja te muți?
Pot să vin să stau cu tine?
- Nu. - De ce nu?
Știi de ce, mami.
Am nevoie de scoici pentru casa mea.
Dacă te face să te simți mai bine,
nici eu n-am voie să locuiesc acolo.
Asta e tot ce am vrut vreodată.
Aș vrea să mă simt de parcă o merit.
O meriți.
Vă iubesc pe amândoi atât de mult.
Unde te duci?
Să îndrept lucrurile.
Dle. Roarke, pot vorbi cu tine?
- Vreau o fantezie nouă. - Credeam că am fost clar.
- O fantezie pe oaspete. - Da, înțeleg ce ai spus.
- Dar eu.. - Nu. Crede-mă.
Oamenii ar omorî să aibă ce ai tu, o familie.
Te rog, bucură-te de ei cât mai poți.
Nu înțelegi. Dle. Roarke.
Ar trebui să avem încredere în el?
Arată aproape la fel de înspăimântător ca ultimul tip.
De ce ar pretinde cineva că ne salvează?
Hei! Tu!
- Damon. - Damon.
Am mers toată noaptea.
Spune-ne ce se petrece sau nu mai facem un pas.
Suntem expuși aici. Roarke are ochi și urechi peste tot.
Cine e Roarke?
Întreab-o pe ea.
N-am nicio idee despre ce vorbește.
Ar trebui să mergem. Haide.
Bine, vă mișcați sau o încurcați.
Putem discuta aici jos.
Unde? Unde mergem?
Vrei să pleci de pe insulă sau nu?
Stați aproape.
Nu vreți să vă pierdeți.
Scârbos.
Pe aici. Nu. Stai.
Poate... Poate pe aici.
Poate... Poate pe...
Nu.
Pe aici.
Haide, blondo.
Îți bați joc de mine cu asta?
Inundații la flux.
Nu de apă ar trebui să vă temeți.
Grozav.
Să mergem.
- Ce naiba a fost asta? - Ce naiba a fost ce?
Șerpi de mare. Sunt atrași de mișcare.
Doar nu o luați razna.
Mergem cu greu prin apă murdară într-o peșteră întunecată
plină cu șerpi de mare fără să o luăm razna.
Foarte ușor.
Ce e?
Eu...
Nimic. Nu mai contează.
E aici.
Te iert.
La ce mă uit?
Cea mai adâncă dorință a ta.
De asta v-am adus aici,
ca să puteți să vedeți singure.
Fantezia ta ar fi să te împaci cu soțul tău?
Ce naiba e locul ăsta?
Asta am fost angajat ca să aflu.
Sunt detectiv privat. Un client mi-a oferit plată grasă
ca să aflu ce se petrece aici și cum.
Vrea puterile insulei pentru el.
Am rezervat o ședere acum trei săptămâni.
Am fost sceptic la început, dar apoi a început fantezia mea.
Mi-am văzut fiica pe care am pierdut-o acum mulți ani.
A fost frumos.
Dar apoi totul a luat-o razna, a devenit un coșmar.
Roarke mi-a găsit telefonul prin satelit și l-a distrus
înainte să pot chema ajutor.
Știa... totul.
Locul ăsta e rău. Roarke e rău.
Nu-i pasă cine trăiește sau moare.
Dar știu cum să-l opresc.
Da, știu.
Puterea insulei vine din chestia asta.
Face apa neagră, curge peste tot.
Poate face lucruri imposibile.
Aduce o persoană iubită înapoi la viață,
o transformă într-un zombi cu ochi negri, așa cum a făcut cu fiica mea.
Nu sunt sigur cum o face Roarke.
Dar folosește apa ca să ofere fantezii.
O să o folosesc pentru a arăta că e un monstru.
Motiv pentru care am nevoie să scoateți asta de pe insulă.
Știu un pilot privat, la o oră distanță.
Găsiți un telefon la hotel, îl sunați pe numărul ăsta,
plecați de pe insulă cu bidonul.
- Spuneți lumii despre locul ăsta. - Dar tu?
Roarke n-o să mă lase să mă apropii de hotel.
Dar din punctul lui de vedere, tu ești doar un oaspete.
- Un oaspete? - Ce?
Nu, nu sunt.
Da. Te-am văzut coborând din avion.
Ai ajuns aici cu un avion?
Nu.
Ce?
E nebun.
Te-am salvat, îți amintești?
Fantezia ta era să-mi ruinezi viața?
Și cine sunt oamenii ăștia?
Doamne.
Ești urmăritoarea psihopată.
Tu ai făcut astea pentru două farse?
Farse?
M-ai torturat în fiecare zi mulți ani.
Te rog. Te-am chinuit puțin.
Am fost atât de traumatizată de ce ai făcut
încât a trebuit să termin liceul de acasă.
Da, să încerc să-ți ruinez viața a fost greșit,
dar tu mi-ai ruinat-o pe a mea mai întâi. Care e drumul spre hotel?
Sunt gata să plec de pe insula asta.
O să-ți arăt. Haide.
Julia?
Julia, ești bine?
Sunt bine.
- la niște apă. - Sunt bine. Nu, te rog, sunt bine.
E frumos aici. Te rog să te bucuri de fantezia ta.
Nu pot.
Vreau una nouă.
- Trebuie să-l rogi pe Dl. Roarke. - Am încercat. Nu ascultă.
Vreau să schimb momentul pe care-l regret cel mai mult,
dar am ales momentul greșit.
N-am crezut că vreo parte din asta o să fie reală
și acum am amintiri din cinci ani
cu o fiică pe care n-am avut-o ieri.
Pentru o fantezie nouă ești dispusă să renunți la tot?
Propriul copil?
Acum șase ani a fost un accident.
Un foc în apartamentul meu.
De asia i-am spus Dlui. Roarke că sunt într-un loc sumbru.
Cineva a murit
și a fost vina mea.
Dacă pot opri asta să se întâmple și n-o fac,
nu voi putea să trăiesc, Julia.
Te implor.
Te rog, ajută-mă.
Dacă fantezia ta e să schimbi momentul pe care-l regreți cel mai mult,
nu vrei o fantezie nouă.
- Îmi vreau fantezia. - Dnă. Olsen, trebuie să te oprești.
Nu cer una nouă.
Cer aceeași fantezie cum trebuie.
Dacă știam când m-am urcat în avion
că aș putea schimba trecutul,
nu era nicio îndoială ce aș fi ales.
Îmi pare rău că doar acum crezi în insulă,
dar regulile există cu un motiv.
Dar alea nu sunt singurele reguli. Nu?
Ai una a ta.
Cât timp faci ce vrea insula, soția ta trăiește.
Asta mi-ai spus.
- Ți-am oferit o fantezie. - M-ai înșelat.
Fantezia mea era să retrăiesc ceva,
dar nu asta am vrut să retrăiesc.
Ești dispus să-ți riști soția pentru asta?
Foarte bine. Ești sigură că asta vrei?
Nu e vorba de ce vreau.
E ceea ce trebuie să fac.
Nu.
- Nick! - Ajută-mă! Sunt prins!
- Haide, JD! - Așteptați, Brax, JD?
Cucoană, e un incendiu. Haide.
- Mergi! - Nu, așteaptă!
- Scările la dreapta! - Nick!
Ajutor! Sunt prins!
Nu mă lăsa să mor, te rog!
- Nu pot respira! - Nick!
Mă duc după ajutor, bine? Rezistă!
Te rog nu te duce! Te rog nu pleca!
- Dle. ofițer? E cineva înăuntru. - Înapoi. Haideți!
- Vreau să mă ajuți să sparg ușa asta. - Te rog să te calmezi.
- Ajutorul e pe drum. - Patrick?
Îmi pare rău, te cunosc?
Focul e în locuința mea. Vecinul meu de deasupra e blocat.
Trebuie să vii înăuntru! Ajută-mă să sparg ușa.
Ar trebui să așteptăm pompierii.
- Vor ajunge în orice clipă. - Vor ajunge prea târziu!
Trebuie să-l salvăm!
Trebuie să mă ajuți să-l salvăm!
Ar trebui să așteptăm pompierii. Este...
Mă întorc înapoi.
O să te rănești!
Nu fi erou!
Te rog să mă ajuți! Te rog!
Vin, Nick!
Încerc sa găsesc ceva cu care să sparg ușa.
Sunt prins aici.
Nu pot să respir.
E chiar aici.
Frățioare.
Fratele tău e mort acum.
Și tu ești mort.
Nimeni nu vă poate salva, rahaților.
- Alejandro poate. - Cine?
Cine naiba...?
Frățioare.
Asta nu e fantezia ta, tâmpitule.
Ai auzit asta?
A sunat a foc de armă.
Nu te întrebam pe tine.
A sunat a foc de armă.
Știi... Poți să spui că-ți pare rău.
- Da, ar fi un început. - Vorbea cu tine.
Vorbeam cu amândouă.
Tu suni ca și cum ai fost o adevărată Dnă. Adolescentă Tâmpită 2009.
E timpul să-ți repari trecutul și să ceri iertare.
Și tu.
Maturizează-te.
Nu-i mai oferi versiunii ei de adolescentă
toată puterea asupra vieții tale.
Răzbunarea n-o să te repare.
Doar tu te poți repara.
Doamne, îmi amintești de fiica mea.
Nu am făcut bine față de ea.
O să vă scot pe amândouă de pe insula asta, într-un fel sau altul.
Să mergem.
Duceți-vă!
Oprește-te!
- Te rog, nu! - Pleacă de aici!
Nu!
- Nu! - Nu!
Ne-a salvat.
Ca să putem pleca de pe insula asta.
Stai puțin. Trebuie să-i iau harta.
Haide.
În regulă, vreau să rămâi în spate și să ne păzești.
- Nu, vin cu voi. - Nu.
Dacă lucrurile o iau razna, din cauză că am fost ambuscați.
Asigură-te că nu se întâmplă.
O să fie nevoie de mai mult decât o pușcă
ca să te salvezi pe tine și idiotul tău de frate!
Ceva ca asta?
N-aș face asta.
Dau drumul acestui mâner, explodăm toți.
Pune cuiul înapoi.
Bine.
Armele jos. Acum.
Prietenul meu de la etaj sigur o să-ți omoare fratele.
- Apoi o să te omoare sigur. - Nu dacă nu știe că sunt eu.
Voi doi mergeți primii, cu mine în spatele vostru.
Haideți.
Bine.
Un dur. Haide.
Rahat.
Grenadă.
Nu se va termina bine pentru tine
dacă nu ne lași să plecăm.
O să iasă odată ce îmi recuperez fratele.
Dă-mi grenada.
Stai o clipa.
- Fă-o. Acum! - Bine.
Bine.
- Patrick? - De unde-mi știi numele?
Amice, relaxează-te. Sunt eu. Brax.
Ce faci?
- în Venezuela? - în Vene... Ce?
- De ce ești în fantezia noastră? - Voi sunteți într-a mea.
Brax?
Sunt un băiat bun. - Suntem aici ca să ajutăm.
Câți oameni sunt în casă?
Avem un diavol, un porc și un clovn.
Și fratele meu, e asiatic.
Sunt modele în camera de panică.
Putem merge acasă acum?
Chastity, foarte dezamăgit.
- Cum spui tu. - Să mergem.
Haideți. Mișcați-vă.
Nu, dă drumul!
- Dă drumul, micuțule. Dă drumul! - Dă-mi-o.
Dă-mi grenada!
Vorbesc serios, dă drumul.
Haideți. Mișcați.
Grenadă!
Doamne, a fost aproape.
Urmați-mă.
Amice, ai reușit!
Am reușit!
Amice!
- Sunt atât de fericit că suntem în viață! - Mulțumesc.
Dacă ar fi aruncat grenada aia...
Te-ai fi sacrificat.
De asta ești eroul meu.
Ai făcut ceva ce n-aș putea niciodată.
Nu te-aș abandona, Ali.
Nu pot să cred că modelele ne-au încuiat pe dinafară.
Nu pot să cred că n-am trecut peste Jenni.
Când ajung acasă trebuie să-i spun, e luna și stelele mele.
JD?
- JD! - Acoperă spatele!
JD!
JD?
- Trebuie să plecăm. Acum! - De ce se petrece asta?
Nu putem ucide lucrurile astea! Afară de aici!
Haide!
Nu!
Hotelul e închis. Trebuie să ajungem acolo și să găsim un telefon.
Da, de parcă vom putea intra valsând acolo
- și să dăm un telefon. - Uite, Damon a avut dreptate.
Îți datorez scuze, deci îmi pare rău.
Îmi pare rău că te-am târât în asta.
N-am crezut că va fi real. Pot s-o dovedesc.
Arată mai bine decât Tupac.
Ai înregistrat asta?
Am visat să mă răzbun ani de zile.
Mă poți învinovăți că am vrut să documentez?
Credeam că ești o hologramă.
Și iată dovada că te-am salvat.
Vezi? Am folosit chestia cu șocuri
și apa ca să-l dobor.
Vrei un premiu că nu m-ai lăsat să mor?
Știu că a fost o nebunie să cer toate astea,
dar, te rog, trebuie să mă crezi.
Credeam că e fals.
Cum ți-ai dat seama că sunt, de fapt, eu?
Când soțul tău a răspuns la telefon, eu... Așteaptă.
- Nu cred că pot face asta. - Trebuie.
- Ce vrei, Sloane? - Will, te rog nu închide!
Am nevoie de ajutorul tău. Am fost răpită.
Am fost dusă pe o insulă undeva.
Termină cu prostiile.
Te rog, îți spun adevărul.
De ce te-aș crede?
Probabil n-ar trebui.
Nu după tot ce ți-am făcut.
Am fost fericiți, Will.
Și apoi...
Nu știu.
Nu încerc să găsesc scuze,
dar te-am simțit cum te îndepărtai de mine, deci am vrut să te rănesc.
Asta am făcut toată viața mea...
Rănesc oameni care nu merită.
Și îmi pare atât de rău.
Nu e nicio scuză
pentru cum te-am tratat.
Și voi înțelege dacă nu poți să mă ierți niciodată.
Crezi că asta repară ceva?
Nici pe aproape.
Bine.
Ce vrei să fac?
Am un număr de telefon.
Vreau să suni
și să le spui că Damon are nevoie de avion.
Damon? Vreau să știu?
Nu, nu e ce crezi.
O să-ți explic totul când ajung acasă.
Will...
mulțumesc.
Haide, Gwen, te rog, respiră.
Respiră.
Te rog.
Bună fată.
Ce faci aici?
Ți-ai primit fantezia refăcută.
A mers? L-ai salvat?
Nu.
Cred că e fantezia altcuiva.
Unde sunt ceilalți?
Bine.
Pilotul lui Damon ar trebui să ajungă aici imediat.
la una.
Bine.
- Orice iese de acolo... - O să ne ocupăm.
Împreună.
Patrick? Brax?
Ce...? Cum ne-ați găsit?
ÎI căutăm pe Roarke.
Cine ești tu?
Sunt fantezia ei.
Nu în sensul ăla.
Unde e JD?
- N-a reușit. - Trebuie să plecăm de pe insulă.
Stai să iau harta.
Un avion vine încoace. Haideți.
Mergeți către doc.
- Către doc! Să mergem! - Haideți!
Înapoi!
Bună, prieteni.
- Roarke, nenorocitule. - V-am avertizat.
Fanteziile, arareori, ies așa cum vă așteptați.
Să iasă? Fratele meu e mort!
Nu l-am putut salva, la fel cum Dl. Sullivan
nu și-a putut salva tatăl.
Personalul va face orice ca să mă protejeze.
Insula îi lasă să guste din fanteziile lor.
Ei îmi oferă loialitatea.
Și tu cui ești loial? Ei știu?
Ce să știe?
N-am fost aduși aici pentru a ne trăi fanteziile.
Am fost aduși aici pentru a fi parte din fantezia altcuiva.
- Din cauza lui Nick Taylor. - Cine e Nick Taylor?
A fost colegul nostru de cameră.
- A murit acum șase ani. - Într-un foc pornit de mine.
Tocmai mă mutasem în clădire.
Am pus un ceainic pentru ceai
și am uitat să opresc arzătorul când am plecat.
Fantezia mea m-a dus înapoi acolo. V-am văzut pe tine și JD.
JD a vrut să vadă camera lui Nick,
dar eu am crezut că e ieșit cu o fată, deci l-am făcut pe JD să fugă.
Erai acolo.
N-ai făcut nimic.
Nu te-am văzut. - Nick era coleg la un curs.
M-a invitat să ieșim în oraș.
Dar n-am putut să cred
că cineva era interesat de mine.
Trebuia să ne vedem mai târziu în seara aia, dar mi s-a făcut frică.
N-ar fi trebuit să fie acasă. Trebuia s-ă fie cu mine.
Toată lumea care a coborât din avion are o vină în moartea lui Nick.
Beci asta e o mare fantezie de răzbunare?
Corect.
Deci cum se termină?
Cu morțile voastre. Viețile voastre pentru a lui Nick,
dacă asta cere insula.
- Oprește totul. - Știi că nu am de ales.
- Avionul. - Scoate-le de aici.
Haideți!
Cineva și-a găsit curajul.
Avionul!
lată-l!
Aici!
Doamne. Plecăm acasă.
Pe cine protejezi?
Unde sunt ceilalți?
Oprește-te.
Îi vrea pe toți împreună.
- Doamne. - Ce...
- Nu! - Cine e?
Lume.
- Haideți, să mergem! - Mergeți! Fugiți!
Rahat.
Suntem în siguranță aici pentru... Pentru o clipă.
Bine, nu vreau să fiu negativistă, dar vom muri aici.
- Nu aruncăm prosopul. - Are dreptate.
- Toți restul lucrează pentru Roarke. - Doar dacă nu o fac.
Julia m-a scos din foc.
Mi-a salvat viața.
Servitorii lui Roarke nu s-ar băga într-o fantezie.
Poate nu e asistenta lui. Poate e un oaspete.
A spus că tocmai a început aici.
Ar putea fi mama lui Nick.
Mereu mi-a spus cât de dornică de control era
și ochii Juliei arată ca ai lui Nick.
Am văzut-o tușind sânge.
Ar putea fi dorința ei înainte de moarte.
Eline, dar de ce te-ar salva din foc?
Deci Gwen ne-a spus de ce suntem aici.
Nu e o răzbunare satisfăcătoare
- dacă victimele tale nu știu. - Deci mergem după ea.
Ne cerem scuze, încercăm să reparăm totul.
Cineva care ne-a adus pe insulă ca să murim
probabil caută ceva mai mult decât o scuză.
Dacă n-o putem opri, poate putem opri insula.
Da, e un izvor cu o piatră antică.
- Face fanteziile posibile. - Apa din izvor.
JD avea dreptate. Roarke ne-a botezat băuturile.
Distrugem izvorul și încheiem fanteziile?
- Merită încercat. - Cum facem asta?
Cu asta.
Ar mai trebui să știm ceva?
E un labirint, deci stați la un loc.
Și sunt șerpi de mare, deci n-o luați razna.
A spus șerpi de mare?
Am avut un ghid și aproape ne-am pierdut, dar...
Sunt 99% sigură că e pe aici.
Ascultați după izvor.
Sună a apă care picură.
Întreaga insulă sună așa.
Cred că-l aud.
Gwen?
Rahat.
I-am pierdut pe Gwen și Brax.
Dă-mi grenada.
O să găsesc izvorul, tu du-te după ei.
Nu. E prea periculos.
Dacă găsești izvorul, strigă-mă.
O să-ți urmez vocea
și apoi îl aruncăm în aer.
Sloane?
Doar șerpi marini.
Melanie?
Brax.
Voi fi bine?
- N-ar fi trebuit să venim aici. - Trebuie să mă salvezi, amice.
Aș face-o pentru tine. Am făcut totul pentru tine.
Am încercat.
Ar fi trebuit să fii tu.
Mama și tata mă iubesc mai mult.
Deja își doresc să fii mort.
Nu.
JD, nu!
Doamne.
Ce ratată patetică.
- Ce ești? - Sunt adevărata tu.
- Cea mai tare fată din școală. - Nu.
Nu mai sunt asta.
N-am cum să apăr modul în care te-am tratat.
Și voi înțelege dacă nu mă vei ierta niciodată.
Oprește-te! Am vorbit serios.
Oamenii nu se schimbă niciodată.
Se fac mai buni la a ascunde ceea ce sunt.
Asta nu e adevărat.
Tu nu ești adevărată.
Nu voi mai fi ca tine.
Mami, vino să vezi.
Lila, ce faci?
L-am omorât pe tati.
- Doamne. De ce? - Fiindcă nu-l meriți.
Nu mă meriți pe mine.
Nu meriți nimic bun după ce ai făcut.
- Lila... - Prietenul meu avea dreptate.
Tu strici totul.
Prieten?
Bună, Gwen.
Doamne, Nick! Te rog, îmi pare atât de rău.
Părerea de rău n-o să mă aducă înapoi, Gwen.
Părerea de rău n-o să mă ferească de înecatul în fum,
de arsul de viu.
Știi cum e?
Nu ești el.
Te rog, Nick, ai spus și tu,
nimic din astea n-o să te aducă înapoi.
Nu eu fac asta.
Știu cine o face și mă poate avea.
Dă drumul celorlalți.
Mă auzi, Julia?!
Cine e Julia?
Melanie!
Patrick?
Patrick! Gwen?
- Ești bine? - Am auzit țipete.
Tocmai l-am văzut pe Nick. fantezia Juliei.
- Atunci a cui e? - Nu e a lui Patrick.
Tipul pare că nu poate salva pe nimeni.
Nici pe el.
Imediat ce am văzut locul ăsta...
am știut că trebuie să aduc pe toată lumea aici unde..
n-ai cum să scapi din fantezia mea.
- Fantezia ta? - Da. Cea pe care am cerut-o
înainte ca voi să auziți de Insula Fanteziilor.
Când l-am cunoscut prima dată pe Nick, era ca și cum îl știam de ani de zile.
Și am mers la o cafea și am ajuns să discutăm întreaga noapte.
Și nu mi-am făcut griji că spun ceva stupid
sau să încerc să fiu grozavă
fiindcă mă făcea să mă simt confortabilă în propria piele.
Am făcut planuri să ne revedem în seara următoare.
Ar fi fost prima noastră întâlnire.
Voiam să arăt foarte drăguț, deci mi-am cumpărat o rochie nouă,
am luat colierul ăsta.
Am ajuns la locul de întâlnire și am așteptat.
A trecut o oră, apoi două, dar nici urmă de Nick.
Am început să mă gândesc: Sloane a avut dreptate. Sunt inutilă.
Nimeni nu m-ar putea iubi,
și Nick, probabil, și-a dat și el seama.
De ce altfel mi-ar face asta?
Am stat acolo toată noaptea, torturându-mă!
Și când am ajuns acasă am citit despre incendiu
și inima mi s-a rupt în bucăți.
Atât de aproape am fost de fantezia mea din viața reală,
dar voi toți ați transformat-o într-un coșmar!
Ai fi putut avea tot ce doreai aici.
- L-ai fi putut avea pe Nick înapoi. - Ar fi fost un fals.
Viitorul nostru ne-a fost furat
și voi toți v-ați continuat viețile.
Nick merită mai mult. Nick merită dreptate.
Melanie.
Nu vrei să spui urmăritoarea ciudată psihopată?
Am ură în inimă
și crește în fiecare zi.
Tu ai pus-o acolo! E vina ta la fel cât e vina lor.
- Dar m-ai salvat. - A fost un spectacol.
- De ce? - Ca să-mi poți vedea valoarea.
Viețile voastre pe insula asta depind de mine.
N-aș face asta!
Serios? Credeai că am nevoie de tine?
Te foloseam ca să plec insula asta.
- Taci. - Nu credeam că e posibil.
Ești mai patetică decât ai fost pe atunci.
Taci!
Haide!
Sfinte Sisoe. A ieșit odată cu el?
Aud. Izvorul.
Haide!
Ce aștepți? Fă-o.
Reflectă fantezia ei.
Te rog nu face asta, Dnă. Olsen.
Julia e fantezia ta?
- Soția mea. - A spus că tocmai a început aici.
Ea crede asta, da.
Vedeți voi, dorința mea era s-o am înapoi,
așa cum am cunoscut-o, pentru totdeauna.
Deci apare necunoscându-mă,
și, curând, se îmbolnăvește, ca mai înainte.
Asta se întâmplă din nou și din nou.
Curtarea ei a devenit prea dureroasă.
Deci o mint. Îi spun că e asistenta mea.
Când Melanie a cerut fantezia ei,
n-am avut de ales decât să mă supun.
- O poți opri, Roarke. - Nu. Nu poate.
El e duhul și această insulă e sticla lui.
Prins pentru totdeauna.
Și dacă nu oferă fiecărui oaspete fantezia,
își pierde iubirea.
Crezi că asta e iubire?
S-o lași pe Julia să moară din nou și din nou pentru totdeauna? E iad.
A fost soția ta, Roarke. Nu mai e.
Nici nu e asistenta ta. E prizoniera ta.
Trebuie să-i dai drumul.
- Nu pot. - Nu!
Nu!
Îmi pare rău. Fantezia trebuie să ajungă la concluzia sa naturală.
Astea sunt regulile.
Oaspeții...
mor.
Eu mor.
Vei fi bine.
Destul de curând.
Și ceilalți?
Dacă mă bag în treburile insulei...
te pierd pentru totdeauna.
Mă pierzi?
Trebuie să faci ceva.
Nu sunt oaspeții insulei.
Sunt ai tăi.
Nu asta vreau.
Dar asta trebuie să faci.
Melanie, îmi pare rău
dacă viața ta n-a ieșit așa cum voiai.
- Nici a mea n-a ieșit. - Tuturor le pare rău.
când e vremea să plătească, nu?
Voi plăti.
A fost vina mea. Aș fi putut să-l salvez pe Nick. Dă drumul celorlalți.
Doamne. Încă mai încerci să fii ca tăticul tău mort?
Nu ești un erou. A fost doar fantezia ta.
Are dreptate.
A fost fantezia lui.
Toți oaspeții mei primesc o fantezie.
Deci dacă bei apa, primești una.
Fantezia lui Sloane?
Cea în care ea și soțul ei raman împreună pentru totdeauna?
Nu.
În care rămâi tu cu Nick.
Acestea sunt regulile.
Nenorocita de Insulă a Fanteziilor.
Înapoi!
E cineva?
Gwen. Ești bine?
Lume?
Ce s-a întâmplat?
Ne-ai salvat.
Unde e Patrick?
A murit ca un erou.
Și-a făcut tatăl mândru.
O stea pe Yelp.
Deci, ce ne va opri
să dezvăluim insula și să te dăm în judecată?
Fanteziile, dnă. Maddison, se aseamănă cu visele.
Rareori îți amintești detaliile,
dar mereu îți amintești cum te-au făcut să te simți.
Tocmai mi-am amintit
că vreau să plec naibii de pe insula asta.
Beci, ce se întâmplă cu tine, Dle. Roarke?
Rămân aici,
protejez locul ăsta
și îmi trăiesc viața fără regret.
Tehnic, ai participat la fantezia fratelui tău,
deci insula îți poate oferi una.
Îl vreau pe JD înapoi. Vreau să meargă acasă, să aibă o viață.
Pentru ca fantezia aia să dureze,
trebuie să rămâi aici. Pentru totdeauna.
M-am purtat îngrozitor cu ea atunci.
Tot ce poți face acum e să te ierți.
Bine?
Scuză-mă.
Încă nu putem pleca. Brax nu e în avion.
Da.
Nu cred că vine.
JD!
Deci, ce facem acum?
Lucrezi pentru mine. O să ai nevoie de o uniformă și o plăcuță cu numele.
Foarte neobișnuit.
- Brax. - E mai bun decât porecla mea din facultate.
Am pierdut un pariu, a trebuit să-mi fac cel mai tâmpit tatuaj.
Cu ce?
Bine ai venit pe Insula Fanteziilor, Tattoo.
Traducerea și adaptarea alpo