A lăsat porumbelul să plece.
Hei! Ce crezi că faci?
- Cine ți-a spus că ai voie să faci asta? - Eu nu i-am spus.
- Nici eu! - Aveam grijă de pasărea aia.
E a mea. Adu-o înapoi.
- Da, adu pasărea înapoi! - Da, zboară după ea!
Dacă nu zbori tu, voi găsi altceva care să zboare.
Frumos.
Data viitoare vei fi tu.
Încetează.
Ce?
Haide, Tomas.
Ai probleme. Iar ai udat patul?
Vei pleca de la orfelinat.
Bună, Tomas.
Numele meu este Maire.
Ai fost vreodată pe o insulă?
O STRĂLUCIRE DE CURCUBEU
Maire.
Pari cam tristă azi. A murit cineva?
Nu, dar s-ar părea că îmbătrânești rapid, Fergus.
Nu-ți face griji. Am leacul potrivit pentru tine.
Ai nevoie de puțină culoare.
Poftim? Vrei să-mi facă domnița atac de cord?
Nu fi timid.
Ce spuneți, oameni buni? Îmi stă bine?
Mergi pentru prima dată cu barca, puștiule?
Vei îndrăgi marea imediat.
Acolo va fi noua ta casă.
- Vezi? L-am adus teafăr aici. - Da, așa este.
- Bună. - Seamus Gallagher.
E o primire potrivită a noului venit pe insulă?
- Îl salutam, nu ținteam spre el. - Eu sunt Nancy. El e Seamus.
Ți s-a făcut rău pe barcă? Seamus mereu vomită.
- Ba nu! - Ba da!
- Sigur și ție ți-a fost rău, nu-i așa? - Nu.
Seamus!
Trebuie să plec.
Poftim un cadou de bun venit.
Seamus.
- La revedere. Te prind eu! - Hai să văd!
Cel de acolo e Regele Fingal, regele giganților,
petrificat la soare.
Am auzit că se trezește puțin când e semilună.
Dacă îl rogi cum trebuie, îți îndeplinește o dorință.
Bine.
Uite-l acolo. Exact cum ți-am spus.
L-a adus și pe Ben.
Salutare, Alec!
Iată-l. El este Tomas.
Tomas, arată așa cum ți l-am descris?
Bun venit la Corrie, băiete.
Haideți să mergem acasă. Ne-ar prinde bine o ceașcă de ceai.
Da.
M-am desfătat zilnic.
Cu terci de ovăz ars?
- Păcat că n-ai venit și tu. - Trebuia să repar acoperișul.
Da, și să dai mâncare la găini.
Ai face orice ca să eviți să mergi pe continent, Alec O'Donnell.
Cam așa.
Vino, Tomas.
Tomas!
N-ai nevoie de invitație în propria-ți casă, nu?
Hai înăuntru.
Am ajuns.
Hai să-ți arăt camera ta.
Pe aici.
Sper ca această cameră să-ți fie pe plac.
Poți să-ți pui hainele pe umerașele de aici.
Asta e pentru când va ploua.
Alec ți-a făcut acea noptieră. Nu-i așa că-i superbă?
Iar eu ți-am făcut asta, să-ți țină de cald noaptea.
A fost o zi lungă. Te las să te faci comod.
Cum îți vine cămășuța, flăcău?
S-a străduit foarte mult să ți-o facă.
Da.
Mă gândeam cât de bine arăți.
Deci te bucuri că m-am întors?
Ai fost plecată două săptămâni.
M-ai crede dacă ți-aș spune că nu?
Bună, Tomas! Ai venit la fix.
Cred că i-am strivit picioarele bietului om.
Ce-ar fi să-ți arăt restul gospodăriei?
O să-ți arăt ce ai de făcut.
Înăuntru. Aici.
Ce-i spui?
Îi cer să-mi dea ouă.
Încearcă și tu.
Bravo!
Ia să vedem ce ți-a dat.
Ia-l. Ție ți l-a dat.
Nu-i nimic.
Avem destul de multe. Vino.
Nu-i nimic.
Pot să te întreb ce faci?
Nu știi pentru ce sunt bălțile?
Cum poți rezista? Hai și tu!
Haide! Fugi! Fugi! Vin după tine!
Nu mă lăsa să te prind!
Nu-i așa că-i grozav, Tomas?
Așa-i că-i grozav?
Alec, hai și te bălăcește.
Bălțile sunt perfecte!
Ar fi bine să intrăm în casă.
O să ți se facă frig. Vino.
Tomas, o să mori de frig aici. Vino.
Din cauza lui?
Știu că-i primitor și călduros ca stânca Regelui Fingal.
Însă sub toate astea are o inimă caldă.
Vei afla și tu asta într-o bună zi.
Îți promit. Vino acum.
Eram sigură c-o să-ți placă. E mâncarea lui preferată.
Tocăniță de vită cu sos de coacăze roșii.
Mai vrei carne?
Poftim?
Haide, puștiule. Mănâncă pe săturate.
Bea asta.
E dulce și călduț. Te va ajuta să dormi.
Poftim.
Ți se potrivește cămășuța de noapte?
Hopa sus.
O să-ți las o luminiță aprinsă.
Noapte bună.
Nu e prea vorbăreț, nu?
Nu te-a învățat tatăl tău că înțelepții tac, iar proștii vorbesc?
- Ba da. - Acordă-i timp, Alec.
Totul este ciudat pentru el aici.
Ce făceați în ploaie?
V-ați udat până la piele.
Bietului copil nu i s-a dat voie să se joace niciodată în ploaie.
Ești dezamăgit, nu-i așa?
- Am fost de acord să vină. - Da.
Însă acum că l-ai văzut, ești dezamăgit.
Nu neg că m-așteptam s-alegi un băiat care să aibă un pic de bărbăție în el.
Nu văd de ce ai ales praful de pe tobă.
Va fi o minune dacă n-o să-l ia vântul.
- Sigur era și vreunul mai voinic. - Da.
Dar eu l-am ales pe Tomas.
Dacă o să i se pară dificilă viața pe Corrie și-o să-ți frângă inima
umplându-ți-o cu și mai multă tristețe?
Pentru tine îmi fac griji.
- Nu-ți face griji pentru mine, Alec. - Cum să nu-mi fac?
E destul de rece în seara asta.
În curând o să-ți fie cald.
Ce-ai spune să-ți fac un whisky fierbinte?
Sună bine.
Bună dimineața, Tomas.
Eu...
Am văzut...
Ce este?
Ce? Ce? Ce ai văzut?
Rostește.
Cu...
- Curcubeu. - Ai văzut curcubeul din Corrie.
E cel mai frumos din lume.
Ia-ți cizmele și du-te să-l vezi mai bine.
Nu-i așa că-s perfecte pentru bălăceala în bălți?
Nu mi-ai spus c-ai ales un băiat care nu știe să vorbească.
N-ai întrebat, nu-i așa?
Am fost de multe ori la orfelinat, dar nu m-ai întrebat niciodată despre el.
Am avut încredere în hotărârea ta.
Tu ar trebui să fii mai înțelegător decât oricine.
Poate că-i este dificil să rostească anumite cuvinte,
însă unii nu le folosesc cum trebuie.
Alec?
- Pleci cu barca, nu-i așa? - Așa este.
Vine și Tomas.
El știe?
Tomas!
Tomas?
Dacă tot pleci, ia-l și pe el.
Nu prea vrea să vină, nu?
Nu, nu vrea.
Drum bun atunci.
Soarele e sus pe cer.
E timpul să mâncăm tocăniță?
Se răcește.
Vii?
Când m-am dus la târg Dis de dimineață
Am cunoscut un tânăr marinar Chiar în zori de zi
Mi-a zâmbit și m-a luat de mână Dis de dimineață
Și mi-a spus povești Despre tărâmuri îndepărtate
Tra la la la la
Tra la la la la Chiar în zori de zi
Tomas.
Tomas, vino aici. Stai jos.
Așează-te.
Ia privește.
E rândul tău, Tomas.
Cheamă-le mai aproape.
Nu-mi spune că renunți după prima încercare.
Cum vrei să înveți?
Din nou.
Asta-i ideea.
De data asta inspiră adânc
și umflă burtica.
Acum împinge tot aerul afară dintr-o dată când le strigi.
Așa!
Îți așteaptă mesajul.
Mesajul?
Nu știai că focile au puteri speciale?
Locuitorii insulei știau din vremuri de demult uitate că focile sunt mesageri.
Pot găsi spiritele celor răposați
și le pot transmite lucruri pe care ți-ai dori ca ei să le știe.
Aș putea...
să vorbesc cu bunica?
Apleacă-te ușor și șoptește-le foarte încet mesajul,
să-l audă numai ea.
Spune-i bunicii...
- Vrei să știi ce i-am spus? - Numai dacă vrei.
I-am spus...
că îmi place aici.
- Ce lentă ești! - Încetează!
- Termină! Seamus! - Poți să mă prinzi?
Nu! Seamus!
Nu încerca să mă prinzi!
Întoarce-te!
- Nu trebuia să te deranjezi. - N-ai timp să coci.
Știu că-l răsfeți.
- E pe aici? - Nu, a plecat cu barca.
Nu, nu Alec. Băiatul.
Al meu e nerăbdător să se joace cu el. Ar fi timpul să-l cunosc.
Du-ți copiii în casă. Mă duc să văd dacă-l găsesc.
- Haideți, copii! - Tomas!
Tomas!
Deci a fugit.
Nimic nu se compară cu balot de fân moale pentru a-mi odihni oasele.
Vulpea în coteț!
Doamna Gallagher din capătul drumului a venit să ne viziteze.
Poate că te-au speriat ieri, dar erau bucuroși să te vadă.
Seamus și Nancy abia așteaptă să se joace cu tine.
Vino dacă vrei.
Voi fi acolo.
- Mai vine, mamă? - Dă-l încolo! Hai să plecăm.
Încă încearcă să se acomodeze.
- Bună. - El e Tomas, nu-i așa?
Bun venit la Corrie.
Cum ți se pare insula? E pe placul tău?
N-am... n-am... n-am prea văzut-o.
- De ce vorbești așa? - Seamus! Ține-ți gura.
Tomas se bâlbâie.
Știe ce vrea să spună, numai că uneori
îi este greu să pronunțe cuvintele.
Ce spui? Îl ducem în ascunzătoarea noastră?
- E secretă. - Mulțumesc frumos, ești drăguță.
- Știi să păstrezi un secret, așa-i, Tomas? - Ai face bine să-l păstrezi.
Nu-ți uita pelerina.
S-ar putea să plouă azi.
- Tomas, vii? - Deci...
El s-a obișnuit cu Tomas?
E pe calea cea bună.
Lucrurile astea iau timp.
Știu că fiecare bărbat vrea să aibă propriul copil.
Știu și cât v-ați străduit.
Arunci ca o găină.
Arunc ca un cocoș.
Cât ești de fată!
Cocoș sau găină?
Cocoș!
Câți ani ai, cinci?
Seamus! Nu fi băgăcios!
- Opt. - Nu ești nebun, nu?
Oricine își dă seama că nu-i nebun, Seamus.
Deci ești sau nu?
Nu sunt...
nebun.
Mai vedem.
Dacă ai opt ani,
vei merge la școală săptămâna viitoare cu mine și Seamus.
Nu te holba la el.
Te va transforma în stâncă.
Credeam că acela e Regele Fingal.
- Și că îndeplinește dorințe. - Da, a fost rege.
Dar cum te-ai simți dacă ai fi înghețat 3.000 de ani?
Cândva a zdrobit un marinar care i-a stat în cale.
E furios când se trezește.
Dar Maire a spus că îndeplinește dorințe.
- Hai să ne cățărăm acolo să furăm un ou. - De ce nu te duci chiar acum?
Pentru că pasărea n-a depus oul încă. Și oricum, mergeam la ascunzătoare.
Sau v-ați pierdut curajul?
Veniți sau nu? Haideți odată!
Să mergem!
Ce părere ai? Aici locuiau Regele Fingal și curtea sa.
- Asta e ascunzătoarea voastră? - Ascunzătoare? Asta?
- Unde suntem? - Pe cărarea secretă.
Sanctuarul Regelui Fingal.
Nimeni nu știa că există înainte să-l găsesc.
- Eu l-am găsit, nu tu! - Cine a făcut asta?
Regele Fingal și uriașii lui. Ei au săpat peștera.
Ei au făcut totul.
Vino.
Nu-ți face griji. Liliecii mănâncă insecte, nu oameni.
Ba nu, ei beau sânge.
Te sug până te usuci.
Hai, aproape am ajuns.
Tomas, stai!
- Lasă-l să se ducă. - Tomas!
Stai!
Arăți de parc-ai văzut o fantomă!
- Eu... eu... - Altă dată.
Da, când n-o să mai fii copil.
Hai să vedem pisicile abia născute ale lui Molly.
Bine.
Vii și tu la școală, Ben?
- Aș fi vrut să fie el în locul meu. - Ar învăța mai multe decât tine.
Așa-i, Ben?
Nu știu de ce ești așa bucuroasă. Mergem la școală.
Sunt sigură că nu-i distractiv să înveți lucruri noi
când n-ai un creier care să le memoreze.
Pa!
Liniște. Liniște.
Liniște, copii, vă rog.
Ați observat că astăzi avem un coleg nou.
Acesta este Tomas. A venit la Corrie tocmai de la oraș.
Vrei să ne spui ceva despre tine, Tomas?
Eu...
Rory McCann!
Spune, Tomas.
Spune-ne despre magazinele de ciocolată, Tomas.
Ciocolata e bună...
Dar la Corrie e și mai bine.
De ce, Tomas?
La Corrie... sunt...
bărci și foci...
și... oi... și...
stânci uriașe...
și...
castelul Regelui Fingal.
Nu găsești așa ceva la oraș.
Unde să se așeze Tomas?
- Aici, domnișoară. Aici, domnișoară. - Aici! Aici!
- Aici, domnișoară. - Cu mine, domnișoară! Aici! Aici!
Domnișoară, vă rog, vă rog, vă rog. Aici, domnișoară.
Tomas.
Aceasta este doamna Kane, de la agenția de pe continent.
Care agenție?
Nu te îngrijora. Lucrează la agenția pentru adopții.
Doamna Kane ne va vizita din când în când.
Face parte din atribuțiile meseriei ei.
Vom hotărî dacă vei locui aici, la Corrie, sau nu.
- Dar... - Voi pleca acum.
Însă când mă întorc, aș vrea să te vizitez.
Dar...
- Să mai discutăm. - Dar m-am hotărât.
- Vreau să rămân aici. - Nu-i chiar așa simplu.
Ca să alcătuiți o familie trebuie să fim cu toții de acord
că acesta e cel mai potrivit loc pentru tine.
Nu crezi?
Las astea aici, să le vadă și domnul O'Donnell.
Dacă va considera că trebuie să le semneze,
îmi voi putea continua treaba.
O zi bună.
- Nu vrea să le semneze. - Nu despre asta-i vorba.
- A fost ocupat. - Este adevărat...
că n-o să pot rămâne...
dacă nu semnează?
Nu te preocupa pentru asta.
- N-auzi găinile cotcodăcind a furtună? - Dar...
Toată ziua te-au așteptat să le dai să mănânce.
Du-te înainte să moară de foame.
Tomas!
Văd c-au început să te îndrăgească.
Poate.
Ai vorbit cu ele?
Le-am transmis un mesaj pentru bunica.
Bun.
Vrei să știi ce i-am transmis?
Tu decizi.
Când te-am văzut prima dată la orfelinat
mi-am imaginat că ești mama mea adevărată.
Putem să ne imaginăm că sunt.
Dacă ți-aș putea spune "mamă"...
aș putea crede.
De ce să nu-mi spui "mamă"? Mi-ar plăcea.
- Te doare? - Nu.
E inima care îmi spune că sunt fericită.
Și eu sunt...
Mamă.
Unde mergem?
Așteaptă și vei vedea.
Charlie, vreau să ți-l prezint pe Tomas.
Vrei să-l ții?
Este inofensiv. Serios.
Haide.
Mă gâdilă.
- Pa. - La revedere, Carey.
La revedere, Nancy.
Seamus.
Aș vrea să ne întoarcem la ascunzătoare.
- Vorbești serios? - Să mergem!
Dar sunt lilieci!
Dorm.
Nu venim niciodată noaptea, când zboară toți.
- Eu și Rory am veni. - Ba nu.
Lui Rory îi e teamă de orice.
E o... o frumusețe.
Indiferent cât de mari sunt valurile,
ea e în siguranță aici.
O scoatem în larg?
Dacă nu erai orășean, ai fi știut că mareea e contra noastră.
Ar pleca cu tine, cățelușule.
S-a schimbat, nu-i așa?
Da.
Aerul proaspăt și mâncarea pregătită de tine.
Ai observat că mă strigă "mama"?
- Am văzut. - Haide, Ben. Vino.
Mă-ntreb cum îmi spune mie.
Simplu: "el".
Cred că știe că n-ai vrea să te strige Alec.
E destul de bine.
Abia vorbești cu el.
Încerc.
Abia dacă scoate un cuvânt.
Trebuie să-i arăți că-l vrei.
Îi dau să mănânce, îl îmbrac, îmi împart casa cu el.
Nu-mi pot exprima sentimentele față de el așa cum faci tu.
Dar nu înțelegi, Alec?
Vreau să aveți mai multe în comun, nu doar casa.
Termină!
Dă-mi lăbuța.
- Ben e băiat cuminte. - Știu că ți-ai dorit s-avem copilul nostru.
Dar te-ai gândit că poate Tomas este un dar pentru noi?
Ce băiat cuminte! Așa.
Fac o excursie pe continent mâine.
- Ești sigură că-i înțelept? - E înțelepciune pură.
Va fi o zi frumoasă, se va naviga lin.
Și-n plus, am o bucată de hârtie
cu numele lui Tomas pe ea,
iar alături scrie data de 3 martie.
Trei martie? Atunci e ziua mea.
Cine ar fi crezut?
Astăzi este 1 martie.
Deci trebuie să fac neapărat această excursie.
Alec...
Nu spuneai că vrei să verificăm capcanele pentru crabi mâine?
Ba da, așa am spus.
Și te gândeai...
Am putea merge noi doi.
Asta dacă te interesează.
Asta înseamnă da?
Atunci rămâne stabilit.
Îmi mai dai puțină supă, te rog?
Iat-o, iubirea vieții mele!
Ești un galant bătrân, Fergus.
Poate că sunt bătrân, dar încă sunt zburdalnic.
Mai vedem noi asta.
Plecăm, băieți!
O focă!
Da.
Nu-i neobișnuit ca mamele să iasă la pescuit,
lăsându-și puii pe țărm.
Uneori nu se mai întorc.
Dar i-ar putea fi foame.
S-ar putea.
L-am putea hrăni.
Astăzi, dar mâine?
Puii necesită îngrijiri zile întregi, poate și mai mult.
Am eu grijă de el.
- Crezi că ești în stare? - Sunt.
Adu doi pești mai mici.
Hei.
Tomas, bagă-i în gură.
Introdu-i în gură.
Haide. Haide.
Nu-ți fie frică. Bagă-i. Bagă-i.
- Da. - Așa.
Mai dă-i unul.
Bine.
E un început.
Mă-ntorc.
Știi care este secretul?
Să prăjești carnea până devine maronie și crocantă.
Abia apoi adaugi legumele și apa.
Sigur ți-e foame.
E bună mâncarea aici, nu?
Norocul tău că n-ai mâncat la orfelinat.
Mâncarea avea gust de noroi. Serios c-avea.
Mama mea e cea mai bună bucătăreasă.
Să vezi ce tocăniță face! Ți-ar plăcea.
Dar ție îți place peștele crud, nu-i așa?
Știi ceva?
O să te numesc Murdărici.
Tu ești Murdărici, iar eu sunt Tomas.
Tomas, cred că noi doi suntem singurii din Corrie
care cred că ziua de naștere trebuie sărbătorită.
- Ei nu-și serbează zilele de naștere? - Nu.
Le consideră o pierdere de timp și o risipă de bani. Îți vine să crezi?
Îi dai să mănânce focii tale?
I-am dat ultimul pește.
Înseamnă c-o să ai nevoie de asta.
Îți place?
- Presupun că vrei s-o încerci. - Când?
Mâine la prima oră poți pleca cu barca.
- Singur? - Da, Seamus pleacă. Tu de ce nu?
Cred că ceea ce Tomas vrea să spună
este că i-ar plăcea să fie ajutat să învețe să țină undița, fiind prima dată.
Așa-i.
Atunci mergem împreună.
Bine, Tomas.
Uită-te de aproape.
Uită-te bine.
E grozav.
Excursia te-a dus la oraș. Trebuia să te consulte un doctor.
Nu e nimic ce n-ar putea fi rezolvat cu o noapte de somn.
Vino.
E și o sticlă cu apă caldă acolo. Bagă-te dedesubt.
Ce-i asta?
E cadoul pe care mi-l vei dărui de ziua mea.
- Mai sunt câteva săptămâni. - Da.
Dar știu că-ți place să-ți faci cumpărăturile mai devreme.
Nu-i așa că mă pricep?
Deschide-l.
Aproape m-a orbit.
Nu-i nimic rău în puțină culoare, nu?
Nu, nu cât timp e pe tine.
Într-o zi vom pune ceva colorat și pe tine, Alec O'Donnell.
Tu ești singura culoare de care am nevoie.
Sunt acum?
Hei, Alec!
Am dat de un bolovan care nu vrea să se clintească.
Ne-ar prinde bine puțin ajutor, dacă ești disponibil.
- Dacă nu te deranjăm. - Nu e niciun deranj.
Nu durează mult. Așteaptă-mă acolo.
Ce mai faci, Nancy?
- Tomas! - Avem o zi de lucru în față.
O să te extenueze un pic.
Seamus a plecat în larg. S-a dus să pescuiască.
Și eu merg la pescuit. Mă duce el.
- Hai să găsim crabi cât așteptăm. - Nu, trebuie să vină. Îl aștept.
Cum dorești.
Mi s-a făcut sete.
- Crezi c-ar merge o halbă? - Da.
Mi-ar prinde bine ceva de băut.
Du-te la barcă.
Nu stau mult.
Nu plânge.
O să-ți aduc ceva în curând.
Cred că-ți văd mama în zare.
Sigur e fericită să vadă cât de mare și puternic te-ai făcut.
Mă bucur să te cunosc, tinere Murdărici.
Mulțumesc. Plăcerea este a mea.
Unde-i Alec?
Domnul Gallagher avea nevoie de ajutorul lui.
Da, dar unde este acum?
La o halbă.
Asta a făcut toată ziua? Înțeleg.
Grozav.
Tânărul Murdărici are un gol în stomac.
Trebuie să facem ceva în privința asta.
Hai să plecăm până nu apune soarele.
Bine.
E destul de departe.
E un curent rece dincolo de golf.
- Mamă. - Da.
De ce m-ai ales pe mine?
Ne-am ales reciproc, nu-i așa?
Pentru că te-am îndrăgit.
Dar... nu mă cunoșteai.
Ba da.
Te-am privit.
Eram exact ca tine când eram la orfelinat.
- Și tu ai fost acolo? - La un orfelinat de fete.
Până la 16 ani.
- Nu te-a ales nimeni. - Nu.
Niciodată.
Nimeni nu și-a făcut timp să mă cunoască.
Însă eu te cunosc, Tomas.
Murdărici e aici, în golf,
însă ele se joacă în canal.
- Ele știu că el e aici? - Da, știu.
Dar așteaptă să fie sigure că este destul de puternic să supraviețuiască.
L-am rugat pe Murdărici s-o salute pe bunica.
Așa ai făcut?
- Ți-e dor de ea, așa-i? - Da.
Dar nu mi-o mai amintesc.
Înțeleg. Putem face ceva în privința asta.
- Putem? - Da. Închide ochii.
Închide ochii.
Concentrează-te.
Îți amintești ce culoare avea rochia ei?
Poți s-o pictezi îmbrăcată cu ea?
Poți picta rochia?
Găsește toate culorile.
Acum așeaz-o pe scaunul ei preferat.
Privește-o în ochi, Tomas.
Poți să-i pictezi ochii?
Asta înseamnă că...
pot să-i pictez imaginea oricând doresc?
Da. Acum știi și cum.
Să știi că...
poți picta orice.
Tu ce pictezi?
Întâi, puțin galben.
- Ce este? - Iar acum...
- Puțin albastru. - Ce?
- Și o picătură de roșu. - Ce este?
Perfect.
Este... superb.
Nu se compară cu a fi chiar înăuntrul unui curcubeu.
- Poți să fii într-unul? - Da.
- O să-ți arăt asta într-o zi. - Promiți?
Promit.
Ai terminat, Tomas?
- Da. - Vrei să mergi să mături la găini?
Toată ziua au cotcodăcit.
Te-a așteptat toată ziua,
absolut convins c-o să vii.
Am vrut să mă duc. Am vrut.
Dar timpul... a zburat.
Timpul e foarte prețios, Alec O'Donnell.
Dacă știam că-l scoți cu barca, aș fi venit.
- Gândul că ieși în larg... - Să n-ai regrete în ce mă privește.
Ceea ce ar trebui să te preocupe
este că-i sfâșii inima bietului copil.
L-ai hrănit pe Murdărici cu peștele pe care ți l-am dat?
L-a mâncat foarte repede...
- Ce-i așa nostim? - Nimic ce-ai putea înțelege.
N-aveți decât să glumiți cât vreți.
- Noi avem lucruri mai bune de făcut. - Ca de exemplu!?
- Vino. - Hei, Seamus.
Hai să-l vedem pe Regele Fingal! Vino!
Ajutor! Ajută-mă!
Le-a furat ouăle.
Ajutor!
Lașule!
Seamus!
Ajutor!
Cu a ta...
- permisiune, Rege Fingal. - Seamus!
Ajută-l, te rog! Ajută-l!
Seamus!
- Nu te mișca! - Seamus! Tomas!
- Nu, lasă-mă! - Seamus, e în regulă. Așa.
Pune piciorul în dreapta.
Nu-ți face griji.
Credeam c-am fost condamnat.
Măcar ai luat oul.
Hei, Seamus!
Hai să mergem la mare. Vino.
Nu.
Nu, du-te tu.
Cum dorești.
De fapt nu mi-a fost frică, să știi.
- Desigur. - Cred că mă-ntorc luna viitoare.
Atunci vor fi mai multe ouă.
Mamă, am venit.
- Unde-i mama? - Se odihnește.
Ia loc și bea un ceai, Tomas.
El unde este?
E înăuntru cu Maire și doctorul.
Doctorul? De ce?
Uite gem proaspăt. Vrei?
Mă duc să văd ce face Ned cu oile tale.
Întreabă de tine.
Mamă.
Te-am speriat, Tomas?
Îmi pare rău, fiule.
Vor să merg la spital să mă odihnesc puțin.
Nu vreau să pleci.
Nu-ți face griji.
Fii băiat cuminte și du-te la dulăpiorul meu.
În sertarul de sus e o cutie lungă.
Erau pentru ziua mea.
Dar...
aceasta...
este special pentru tine.
Să-ți împăturesc un zâmbet în ea,
să-l păstrezi cât sunt plecată?
O să-l păstrez în siguranță.
Poți să mă pictezi în minte,
cum te-am învățat.
Așa voi face.
N-o să uit.
Nu-ți face griji, draga mea. Avem noi grijă de el.
Nu-ți face nicio grijă.
Gata, Alec. Eu plec acum.
Tomas.
O să-i faci foarte fericiți pe Seamus și Nancy.
- De ce? - Pentru că vii la noi acasă.
El o să fie tot timpul la spitalul din oraș,
nu-i așa?
Dar...
- Vreau să rămân în casa mea. - Ba nu, vino la noi.
O să ai în continuare treburi de făcut.
N-o să duci lipsă de asta.
N-o să te descurci singur, puștiule.
Știu să gătesc.
M-a învățat mama.
Poți să ne gătești nouă.
Du-te și strânge-ți lucrurile.
Vei locui la noi, Tomas, e decizia finală.
Hai, du-te. Fuguța.
Haide, te ajutăm să împachetezi.
Mami.
- Ce este, Nancy? - Uite copilașul. E bine, nu?
Tată, putem merge la pescuit după cină?
Ai...
- Ne-ai promis. - Mergem mâine.
Trebuie să-mi beau ceaiul acum.
Domnule Gallagher...
Ai promis că mergem ieri.
Domnule Gallagher!
Mă întrebam dacă...
Aveți vești de la spital?
Aceleași vești pe care le avem de o săptămână, puștiule.
Încă nu vine acasă.
Nu pot să merg eu la ea?
Îmi pare rău, puștiule. Încă așteptăm vești.
Haide, termină-ți laptele.
Mama mea este în spital.
Vreau să o văd.
Te rog, Ken. Te rog.
N-o să stau mult în oraș, Murdărici.
Ai răbdare până mă întorc.
Până ne vom întoarce cu toții.
Fuguța. Haide.
Dă-te jos. Sunt o femeie cinstită.
Ben!
- Mama ta e acasă? - Nu.
Dar tatăl tău?
Nu.
Păi...
Înseamnă c-o să-ți vând ție.
Vrei ceva frumos pentru mama ta, nu?
Ce spui de asta? E foarte drăguță.
- I-ar plăcea mamei tale. - Nu.
Ai un șorț? Mamei mele îi plac șorțurile.
Uite. Aici era.
E alb, dar frumos, nu?
- Și e curat. - E cam anost.
Uite-l aici. Unul cu dantelă.
- Femeile adoră dantela. - Tot anost este.
Stai. Ce-i aia?
- E o față de masă. - O iau.
Ai ales un lucru foarte frumos, puiule.
Ești sigur că ai bani s-o plătești?
Nu am niciun ban.
Atunci mi-ai irosit timpul.
Ia stai așa.
Poate ai ceva de dat la schimb.
Ceva mic, ușor de împachetat.
Ai sau nu ai?
Așteaptă.
A fost al bunicii mele.
Ține, ține, ține. Azi ai fost om în toată firea.
Așa ai fost.
Ai grijă de mama ta, da?
Ești gata?
Mamă.
Câte culori frumoase...
Le simți?
Bun.
Pot să mă odihnesc...
Mamă.
Mamă!
Tomas. Du-te...
Nu trebuie s-o obosim.
- Vino cu mine. - Nu. Nu.
- Tomas. - Nu! Mamă!
Tomas, du-te, fiule.
Trebuie să pleci.
Ești un copil cuminte.
Uneori ne este dificil să înțelegem voia Domnului...
iar în acele momente...
nu-i putem cere decât îndurare și forță.
Așează-te aici, fiule.
Ești gata, puștiule?
Doamne Dumnezeule,
așa cum știi, Maire este bolnavă.
Eu și Tomas sperăm că ne-ai putea ajuta.
Ne-ar prinde bine un pic de curaj pentru când va sosi clipa
- ca Maire să vină la Tine. - Nu!
- Tomas, te rog, fiule. - Nu spuneți asta!
- Vorbiți despre moartea ei. - Tomas.
- N-o să moară. - Stai jos. Trebuie să ne rugăm.
Mamă!
Nu poți muri, mamă.
Ei nici măcar nu încearcă. O să te lase să...
Nu poate muri.
Vă rog, nu poate să moară.
- Trebuie să pleci, Tomas. - Nu!
Tomas.
Pleacă.
E bine așa, Tomas?
Ești în patul tău în noaptea asta.
S-a stins.
M-ai auzit?
E moartă.
De ce nu vin după tine?
Locul tău e lângă mama ta.
- Tomas! - Hei!
Te-am căutat peste tot.
De ce n-ai răspuns?
Îmi pare rău.
Vei fi și mai supărat decât acum când va veni doamna Kane.
Va veni?
Am auzit-o pe mama vorbind.
Știe că Maire a murit.
A semnat el actele?
Nu prea cred.
- Încă nu. - Păi...
Poate că ei cred că ți-ar fi mai bine la oraș.
Nu.
Nu mi-ar fi. Asta e casa mea.
Dar el?
El are nevoie de mine.
Are nevoie de mine.
- Tomas, privește! - Am adus de toate.
- Ați luat carne? - Da.
Îmi dai un cuțit?
Pâinea e foarte bună. Poftim.
- Încetează. - Ceapă.
Seamus plânge.
Nu plâng, e de la ceapă.
Morcovi.
- Dă-mi un castron. - Ți-l aduc eu.
Ți-am pregătit mâncarea ta preferată.
Tocăniță de vită cu sos de coacăze roșii.
Mama m-a învățat să fac.
Îmi pare rău. Am uitat.
Nu este nevoie să faci tu asta.
Poftim, ține.
Du-te la școală.
Unde sunt lucrurile mamei?
Le-am strâns.
De ce?
Pentru că a murit, nu?
Sunt ale mamei!
Nu!
Cum ai putut face asta?
Din cauza ta a murit.
E numai vina ta. "Unde-i Alec," a întrebat.
Și m-a dus cu barca. M-a dus pentru că tu n-ai venit.
Din cauza ta am așteptat. Am așteptat și tot așteptat!
Dar nu te-ai mai întors.
De asta a murit mama.
Pentru că tu n-ai fost acolo.
Te urăsc.
Tomas!
Tomas, ce s-a întâmplat?
Vino încoace.
Uneori facem lucruri stupide când suferim.
De exemplu, ardem durerea.
Acordă-i timp, puștiule.
Tu ai cunoscut-o pe Maire doar o vreme.
Însă Alec a iubit-o mai mult timp decât ai trăit tu.
Bea-ți laptele.
- Bună ziua, Tomas. - Bună ziua.
Îmi pare rău pentru tot ce s-a întâmplat, Tomas.
Ne revedem în curând.
Ți-e foame?
Vreau să faci ceva.
Bine?
Transmite-i un mesaj mamei. Poți să faci asta?
Spune-i...
că nu știu ce să fac.
Vreau să-mi spună ea.
Mama e aici!
Mama e aici.
Mama și-a îndeplinit promisiunea.
Ce?
Ia-o tu.
Ea mi-a dăruit-o mie. Are zâmbetul ei în ea.
Poftim, ia-o.
Și-ar fi dorit s-o păstrezi tu.
Poți să simți că-i acolo.
Încearcă.
Haide, du-te la culcare.
Du-te.
Rămâi aici, Ben. La revedere.
Gata?
Dacă terciul meu nu-l omoară,
nimic nu-l va putea doborî.
Tomas.
Încă dormi, puștiule?
Tomas!
Tomas?
Nu-i nimic, Smudge.
Te duc imediat la mama ta.
Tomas!
Nu-i nimic, Murdărici.
Tomas!
Nu!
Tomas! Tomas!
Dumnezeule. Tomas!
Nu. Nu! Nu!
Tomas! Tomas?
Tomas.
Ești teafăr, puștiule? Ești teafăr?
Murdărici e bine?
Da, e bine.
Cum te-ai gândit să te duci dincolo de golf?
Trebuia să-l duc acasă.
Mama le-a trimis.
Știam că le va trimite.
Mama a trimis ajutoare.
Ea le-a trimis.
Da, cred că ea le-a trimis.
Vino.
Stai lângă foc până nu mai tremuri de frig.
Micul dejun?
E pe jumătate ars.
Dar nu e ceva ce o jumătate de linguriță de zahăr să nu poată repara.
Vii la masă după ce te încălzești?
E prea monoton.
Avem nevoie de puțină culoare.
Asta căutai?
Bine, așeaz-o acolo.
Se va usca destul de repede.
Când o să plec? Mâine?
Să pleci?
Am văzut-o pe doamna Kane.
Vine să mă ia.
Vine?
N-ai semnat actele.
- Bineînțeles că nu. - Deci e stabilit.
Nici n-o să semnez actele
fără permisiunea ta.
Permisiune?
- Vrei să te întorci la orfelinat? - Nu.
Atunci nu vei pleca.
Bine.
Bine, gata. Așează-te.
Mănâncă-ți micul dejun. Nu vreau să spună doamna Kane că te țin flămând.
- Tomas! - Vrei să mergem la pescuit?
Trebuie să-l întreb mai întâi...
pe tata.
Da. Termină-ți micul dejun.
Apoi pescuitul.
Îl vezi acolo?
Acum e tatăl meu.
Traducerea și adaptarea: Kprice
Sincronizare și revizuire: muLineZu