Egyszer volt, hol nem volt Coventry királysága,
amit sötét erők ostromoltak.
E harc közepette,
születtek meg Miranda és Aron ikerleányai.
A biztonságuk érdekében, szétválasztották
és elbújtatták őket, egy másik dimenzióban.
Huszonegy évvel később, a lányok ismét találkoztak.
Visszatértek szülőföldjükre,
ahol legyőzték gonosz nagybátyjukat, Thantost.
A Sötétséget pedig, örökre elűzték.
-Anya! -Anya!
Elképesztő erővel bírtok.
És mi van, ha mégsem?
Aron, annyira hiányzol.
Miranda!
Van ott valaki?
Miranda!
Rendben, lássuk az időjárást!
Részben felhős időre számíthatunk,
érdemes széldzsekivel, kabáttal készülni.
-Tessék! -Szükség lesz még...
Jó reggelt, Camryn! Jól aludtál, édesem?
-Nem mondhatnám. -Nem lep meg.
Gondolom, egész éjjel beszélgettetek
és nevetgéltetek a húgoddal.
Biztos, sok bepótolni valótok van.
Ezt sem mondanám.
A kis hasonmásom egész éjjel hangosan
vergődött, bújta az egyetemi tájékoztatót. Felkapcsolt lámpa mellett!
Alexnek most nagyon fontos a suli.
Nem voltak olyan lehetőségei,
mint neked, Camryn.
Némelyik országnak se.
Ezt hallottam.
Adj neki időt, beilleszkedni!
Számára itt minden új.
-Köszönöm. -Mr. Barnes,
elvehetem a tányért?
Majd én!
Mr. Barnes, Camrynnek valami baja van.
Segíteni szeretne.
Jól vagy?
Nagyon viccesek vagytok.
Ezt nézzétek! Gyakoroltam.
Kicsim!
Hoppá!
Camryn Elizabeth!
Bocsi! Nem tudom, miért, de ez gyakran előfordul.
Gyakran? Min gyakoroltál még?
Camryn, ideje lenne,
beszámolni apádnak az autóról.
Mi van az autóval?
Ne húzd fel magad nagyon! Minden darabja megvan.
Tessék? Nem lehet darabokban!
Egybe tudod varázsolni?
Erre gondoltam én is, de amikor megpróbáltam
visszafele lejátszani az eseményeket,
elvesztettem az egyik kereket.
Megvan! A medencében.
Elhagytad a kereket.
Nem, a medencében van.
Nem figyelsz?
Istenem, annyival könnyebb lenne,
ha a varázsfortélyok le lennének írva,
és nem mindent nekem kéne
a saját bőrömön kitapasztalni!
Sok a baki.
Sokszor csak, egyfajta látomásom van.
„Látomásod”?
-Alex! -Alex?
Valami baj van.
Mi van Alexszel?
Alex!
Alex, minden rendben? Hol vagy?
Itt.
Veled meg, mi van?
Láttam valamit.
Vagyis, csak azt hittem.
Már nem tudom, mit láttam.
Hát, engem felkentél a falra!
Nem tudtam, mi fog történni.
Csak feléd böktem.
Valahogy így?
Tudod, hogy a kék nem a színem.
Hát, most már igen.
Mégis, mit láttál, ami miatt...
Ezt most nem mondod komolyan!
De. És füleket is kapsz a farkadhoz,
ha nem csinálod ezt vissza!
Miért az én hibám?
Csóválom a farkam, de nem örülök. Nem mosolygok. Látod?
Fájna, bocsánatot kérni?
Bocsánatot?! Inkább meg kéne köszönnöd, Alex!
-Máskor hagyj békén! -Megmentettelek!
-Jó? -Igen? Erre egy villanykörte
-is képes! -Igen? Nem hinném!
-Mi folyik itt? -Fogalmam sincs.
De én ezt, már nem tudom követni.
Tényleg? Nekem ilyen volt az elmúlt 21 év.
Ne már, Camryn!
Mi a baj?
Nem tudom. Azt hiszem, láttam...
-Anyám! Nem tudnál gyakorolni... -Camryn,
ne varázsolj bundát a testvérednek!
Nagyon finom.
Köszönöm, hogy itt lehetek.
Csak szóljatok és azonnal visszamegyek Lucindához!
Nem kell megköszönnöd.
Családtag vagy. Addig maradsz, ameddig csak szeretnél.
Különben is, az egyetem itt van a szomszédban.
El se hiszem. Ma találkozom
a felvételi tanácsadóval.
Mintha álmodnék.
-Alex! -Alex!
Bocsi! Én csak...
szeretném, hogy tudjátok,
mennyire hálás vagyok.
Tudjuk, édes.
Hagyd csak! Majd én!
Miért? Én is meg tudom csinálni.
Feltűnt, hogy téged nem ellenőrizgetnek.
Csak az a célod, hogy engem besározz.
Nem. Ebben, kivételesen, nem szorulsz a segítségemre.
Jól van, lányok, elég lesz!
Tudom, időbe telik, amíg megszokjuk az új helyzetet,
de higgyétek el,
nagyon hamar természetessé fog válni.
Semmit sem neveznék itt természetesnek.
Egy medence? Tényleg, azt gondolod, vízalatti portált nyitni,
jó ötlet volt?
Tudod, milyen érzékeny a fülem.
Ez az eredménye, ha siettetsz.
Én...
Azt hiszem, elég.
Jó lesz.
Jó, megszáradtam!
-Sziasztok! -Helló!
Helló!
Rendben? Jó.
Az ott palacsinta?
Igen. Mind a tiétek.
Valójában, hivatalos ügyben jöttünk.
Mi magatokra is hagyunk pár percre.
Tessék csak! Csak ne vizezzetek össze mindent!
Hivatalos ügy? Jól hangzik.
Nem tart sokáig, ugye?
Húsz perc múlva, van egy fontos találkozóm.
Az egyik dolog nem is hivatalos ügy.
Inkább személyes jellegű.
Most mondod el nekik?
-Miért ne most? -Nekem, Miranda hangja
alapján, sürgősnek tűnt a dolog.
Ezt mondtam, amikor
megálltunk a cipőd miatt!
Tényleg! És milyen sokat segített!
Nézd meg! Ennek annyi!
Sose tetszett ez a cipő.
Alacsonynak tűnsz benne és nagyítja az orrod.
Szerintem, nincs is nagy orra.
Jól van! Srácok!
Bocsi, de kicsit sietek.
Akkor mondjad!
Összeházasodunk!
De jó! Úgy örülök nektek!
Szeretnénk, ha eljönnétek az esküvőnkre.
Nem lesz nagy.
Mindketten kis szertartásra vágytunk.
És mivel, mindenki azt hitte, meghaltunk
21 évvel ezelőtt, nincs is sok barátunk.
Egy sincs.
-Örömmel ott leszünk. -Hogyne!
Nem akarok ünneprontó lenni,
-de rohanok. -Bocsi.
Anyátok küldött, hogy...
Mi ez?
Ma reggel rajzoltam. Nem tudom, mi lehet.
Apátok címere.
Apánké? Aroné?
Minden este vele álmodok.
Te... Szerinted...?
Nem. Nem. Nem.
A születésükkor meghalt.
Ez tény.
Tutira.
-Meghalt? -Meghalt?
Igen. Aznap este.
-Azt mondta... -Azt mondta, meghalt? Igen.
Miranda ezt biztosan látni szeretné.
Miranda küldött értetek.
Anyátok látni akar titeket. Most.
Most? Nem lehet. Most, nem.
De te hercegnő vagy!
Vannak bizonyos kötelességeid.
Igen. Az egyik ilyen,
hogy ne késsek el a suliból.
Bocsi, de nincs időm hercegnőset játszani.
Ha valóban az vagy, nem kell eljátszani.
Tiaránk is lesz? Vagy korona?
Hercegre is számítunk?
Jól jönne egy herceg.
Felségednek nélkülem kell mennie. Rendben?
Mondjátok meg anyának, jövök, amint tudok! Jó?
-Szia! -Alex!
Mi az?
Sok szerencsét! Menni fog.
Köszi! Neked is. Sziasztok!
Jó. Hát, ez nem ment túl jól.
Egy ikerboszi is több a semminél!
Most nem szeretem annyira.
Megállunk a dimenzióban,
ahol minden cukorból van?
Az esküvői torta miatt.
Hát, ez remek!
Miért? Meglátogatnád a fogorvos exed?
Hol van az már?! Bobbal 23 és fél évvel ezelőtt voltam.
Jössz?
Azt hiszem, inkább, a szekrényemen át megyek.
Nekünk is ott kellett volna!
Tényleg?
Végre!
Már kezdtem aggódni.
Úgy örülök, hogy biztonságban vagy.
Hogy? Miért ne lennék?
Thantos és a Sötétség már a múlté, nem?
-Ugye? -Igen.
Persze, a munkának nincs vége.
-Menjünk mi is? -Ezért remélem,
te és a húgod,
segítetek szegény anyátoknak, biztosítani a királyságot.
Ebből adódik a kérdés; hol a húgod?
Ma kezdődik a sulija.
Én magántanuló leszek ebben a félévben...
Szóval, nélküle kell megoldjuk.
Habár, külön kértem, mindkét lányom
legyen jelen.
-Látod? Mondtam, hogy észreveszi. -Nézd! Én igyekszem.
Nem mintha a királyság
biztosítása nem hangzana jól,
de mikor hercegnősködhetek végre?
Hercegnősködni?
A hercegnői feladatokra gondolok.
A bálozásra, lovaskocsizásra, integetésre.
Integetésben nagyon jó vagyok.
Szia!
Túl sokra ne számíts,
amíg nem tanulsz meg bánni az erőddel!
És járni.
Mivel Ileana a védelmeződ, tanítani is ő fog.
Ne aggódj! Jó tanár vagyok.
Tarthatjuk kint az órákat.
Ha nincsenek szabadon a sárkányok.
Desire! Magdalena!
Megtennétek, hogy a lányomat
felöltöztetitek,
egy hercegnőhöz méltóan?
Aztán mehettek Ileanával az üvegházba.
Rendben.
Kezdjük a tiarával, hölgyek!
„Munka”? „A királyság biztosítása?”
Miről beszélsz?
Nem akarom megijeszteni őket, amíg nem tudunk biztosat,
de valami készülődik az Árnyékvilágban.
Valami gonosz.
Thantos? Életben van?
Ha visszanyeri emberi
alakját, rátámad az ikrekre.
Tudom.
Biztosítsátok a kapukat fénybűbájjal!
Utána találkozunk a fogdában!
Az egész kastélyt át kell kutatni.
Kérjem, hogy Alex térjen vissza Coventrybe?
Vagyis, könyörögjek, esedezzek és hízelegjek?
Ne! Egyelőre, az a dimenzió biztonságosabb lehet.
Pont, amikor egy kis szabadságra számítasz.
Igen. Olyan,
mintha csak tegnap győztük volna le a Sötétséget.
-Munkára! -Jó.
Őszintén szólva, arra számítottam,
lesz egy kis időnk magunkra.
Tessék? 21 évnyi száműzetés nem volt elég?
Szia!
Mi az? Már nem is köszönsz?
Szia!
-Ne már! Ne csináld ezt! -Mit ne...?
Ne haragudj!
Szia!
Ez már jobb.
Szia!
Az előbb is pont ezt mondtad.
Jó. Ez szép és jó, de meg kell keresnem
a McGregor termet.
Reneszánsz költészet órám lesz.
Oké. A túloldalon van.
Jó erre is látni,
sosem láttalak a Művészeti Tanszéken kívül.
-Művészeti Tanszék? -Igen. Később találkozunk!
Várj csak! Most már értem.
Van itt egy kis félreértés.
Lehet. Mi lenne, ha később felhívnálak?
Jól áll ez az új haj.
-„Jól áll a...”? -Szia, Cam!
Várj! Nem az vagyok, akinek hiszel!
-Ne viccelj! -Szia!
Egyből tudtam, hogy te vagy, ahogy megérkeztél.
Camryn soha nem venne fel ilyen nadrágot.
Nem mintha nem állna jól rajtad.
Ugyanúgy nézünk ki, Beth.
Ami azt illeti, megpróbáltam megmagyarázni.
Értem. Viszont addig flörtöltél vele,
hogy elfelejtettél bemutatkozni.
Azt sem tudom, ki a srác.
Marcus Warburton, a tesód exbarátja.
A hangsúly az exen van.
Camryn két hete szakított vele.
Már nem beszélünk vele.
Camryn szakított vele?
De Marcus olyan...
jól ismeri a campus területét.
Nézd! Ott a terem.
Pont, ahogy Marcus mondta. Szia!
Ne aggódj! Egy szót sem szólok
erről Camrynnek.
De leírok minden egyes részletet.
Na, erről beszélek!
Varázskönyvek! Valaki mégis megírta őket.
Nem tűnik nehéznek.
Köszi!
Nem olyan könnyű, mint amilyennek tűnik.
Szívesen. Tessék!
Ne haragudj! Bocsi!
Jól van. Nézd!
Ne erőltesd úgy, jó?
Képzeld el, amit szeretnél megvalósítani!
És engedd átáramolni magadon!
Készen állsz?
Köszi!
Nincs mit.
Jó lett volna, ha ott vagy tegnap, a szüleim garázsában.
Demetri vagyok.
Herceg vagy?
Nem szeretem a címeket.
-Camryn vagyok. -Mindenki tudja, ki vagy.
Üdv Coventryben!
Köszönöm, felsé... Demetri.
Meg kell találnom Ileanát.
Már biztosan keres...
Ez érdekes lesz,
mert sokat gesztikulálok a kezemmel.
Majd hozzászoksz.
Ne aggódj! Majd én feltakarítom.
Köszi még egyszer!
Nincs mit.
Szia!
Demetri, igaz?
Ezek a falak! Folyton mozognak.
Camryn hercegnő!
„Nem szeretem a címeket”?
Miért ne beszélgethetnék vele?
Beszélhettek, de nagyjából 1400 szabályt szegtél most meg.
Nem ilyennek képzeltem.
Nem, én sem. Szerintem, tetszettem neki.
Meglátjuk,
mit szól, ha megtudja,
konyhás vagy és nem tudsz varázsolni.
Szia, Alex! Várj!
Szia!
Reméltem, hogy összefutunk még.
Félreértés történt.
Tudom, furán fog hangozni... Te Alexnek szólítottál?
Igen. Így hívnak, nem?
Igen, de...
Beth megtalált.
Megtalált? Letámadott a menzán!
Meg, különben is, éreztem, hogy valami más.
És nem csak a hajad.
Úgy tűnik, a tesóm nagyon népszerű.
-Igen. -Már hívtak
hét buliba. Kétszer pedig, randizni.
Legyen ez a harmadik. Mit szólsz?
-Nem akarsz enni valamit? -Mi...?
Bocsi,
de ez rossz ötletnek tűnik.
Jó. Ha ez segít, az egyik ok,
amiért a nővéred szakított
velem, az volt, hogy nincs bennünk sok közös.
Nem segít.
Csak annyit jelent, majd elkérem a jegyzeteidet.
-Szia! -Szia!
Alex! Várj!
Mit szólsz, ha hazakísérlek?
Ezt a kört már kétszer lefutottuk, nem?
Igen, de...
Azt szeretném, épségben hazaérj.
Camryn pedig, sosem bocsátaná meg,
ha bajod esne.
-Gyerünk! -Mi...?
Jól van.
-Könnyen odataláltál? -Igen. Köszi!
Tudtam, hogy ott van valahol.
De... Mindegy!
Kéne egy kis segítség!
Istenem!
Ezt a hülye varázslatot!
-Már csak... -Segítség!
-...három hónap van. -Segítség!
Te meg, mit csinálsz?
Meg kellett volna várnod!
-Unatkoztam. -Bárcsak,
valami könnyebbel kezdted volna!
Mi lehetne könnyebb, mint átsétálni a falon?
-Igazából, semmi. -Szedjetek ki innen!
-Van ötleted? -Nincs.
Úgy érted, a megoldásra?
-Igen. -Arra sincs.
Nincs. Semmi.
Várjatok! Ne hagyjatok itt!
-Jó. Emiatt, ne aggódj! -Igen. Lássuk...
Meg is van.
Na!
Bocsi!
Jól van.
Oké.
-Megpróbálhatnánk... -Nem, inkább ne!
A múltkor sem tudtam visszatenni a fejét.
Jó napot! Camryn hercegnő vagyok.
Ez az első napom.
Legyőztem a Sötétséget.
Szép időnk van, nem igaz?
Siessetek!
-Állj félre! Hadd...! -Mi? Nem!
-Megoldom. -Tessék?
Majd én! Mindig te szoktad.
Te nem tudod...
-Nem megy? -Nos...
Sosem tanulom meg,
ha nem adsz esélyt.
Jól van, csináld! Próbáld meg!
Mr. „Bűbájmester”!
„Bűbájban a legjobb.”
Lássuk, hogy megy!
-Látni akarod? -Igen.
Jól van, rendben.
Megtennéd, hogy nem hagyod el
a többi testrészedet, amíg vissza nem érünk?
Egyszer, két hétig nem volt könyököm.
Hirdetést kellett kitennem, meg minden.
Várjatok! Hová mentek?
Nem segítetek varázsolni?
Dehogynem! Bocsi,
csak még be kell fejeznünk néhány dolgot.
Valami baj van?
Dehogy!
Nem igazán. Jó, mondjuk,
ólálkodik itt egy igen sötét erő.
És bármelyik sarkon...
Az esküvő részleteit kell megbeszélnünk!
Dolgunk van...Az esküvővel kapcsolatban.
Tényleg?
Igen.
Jó, mert még rengeteg dolgunk van.
-A meghívók... -Visszajövünk.
-A menü. -Ne kerülj bajba!
Fondüre gondoltam, mert semmi sem jobb,
-a sok sajtnál. -Én nem...
Itt bűzlik valami.
...leesett a karja!
Múzeumba kellett vinni.
-Szétesik. -Pszt!
Halló!
Van ott valaki?
Artemis!
-Itt is van. -Köszönöm!
Marcus még...?
Még mindig kint ül-e és bámulja a házat?
Igen. Nagyon furcsa.
Nézd, mit találtam!
Nem vagyok eléggé megfizetve.
Hozok neked is szendvicset.
És lehet, kimegyek a ház elé,
adok egyet, tudod-kinek is.
Mit tettél szegénnyel?
-Semmit. -Hát, persze!
Semmit sem tettem.
Nem érdekes.
Csodálatos dolog történt...
Milyen fiú?
Marcus. Hazakísért, de itt maradt.
Várj csak! Az én Marcusom kísért haza?
Igen, de nem úgy.
Elhívott randizni, de nemet mondtam.
Az én Marcusom? Randizni?
Mióta a te Marcusod?
Azt hittem, szakítottál vele.
Így volt. Én szakítottam vele.
És egyértelműen, ki van borulva, nem önmaga.
-Egyértelműen. -De nem számít.
Tudod, miért? Mert találkoztam egy herceggel.
-Tényleg? -Tényleg. Nagyon helyes.
Demetri. Egyből jóban lettünk.
A címek egyikünknek sem számítanak.
Csodás napom volt! És tudod, mit?
-Camryn! -Igazából, különös volt.
Anya aggódott, Ileana és Karsh furák
-voltak. -Camryn!
Tudom. Nehéz megállítani.
-Camryn! -Furán
-kezelnek... -Cam! Mit találtál?
-Mit talál...? -Igen.
Amikor megérkeztél, azt mondtad, találtál...
Nézd!
Szó szerint, a semmiből bukkant elő.
Apánk címere van rajta.
Tudom.
Szóval, igaz.
Ez egy jel.
Apánk él.
Camryn, szerintem, apánk életben van.
Miről beszélsz?
Tudod, szoktam történeteket írogatni.
Róla szólnak. Életben van valahol és a segítségünket kéri.
Mindig valóra válik, amit írsz.
Tudom. Nem akartam mondani, amíg nem vagyok benne biztos.
De hol van?
Fogságban van.
Egy Árnyákvilág nevű helyen, csapdába esett.
Gyerünk!
-Szólnunk kell... -Szólnunk kell Mirandának!
Erre! Nem! Arra!
Ne!
-Ileana! -Karsh!
Jó! Biztonságban vagytok!
-Mi a baj? -Thantos visszatért.
-Mi? -Hogy?
Thantos visszatért.
-Mi? -Hogy?
Thantos visszatért!
Nem legyőztük a Sötétséget?
Hogy lehet életben?
Azt hittem, legyőztük, mivel
„A szeretet fény, a fény szeretet”.
És egy dühös kiáltással, Thantos kilehelte a lelkét.
Úgy tűnik, a veresége után, ami megmaradt belőle,
mégis, meg tudott kapaszkodni az Árnyékvilágban.
Árnyékvilág? Látod? Tényleg létezik.
Az elmúlt napokban, éreztem egy sötét erőt,
az Árnyékban mozogni.
Mostanáig, nem voltam biztos benne, hogy Thantos az.
Ma délután,
az egyik szolgálómat megtámadták az északi toronyban.
Ez szörnyű!
Én is voltam ott. Engem is elkaphatott volna!
Úgy érti: „Ez rémes!
Jól van a szolgáló?”
Így értettem.
Jól lesz. Mondhatni.
De az árnyéka, már nem annyira.
Az árnyéka?
Itt önállóan létezhetnek?
Igen, bizony.
Abban a világban, az Árnyak között
rejtőzik Thantos és a visszatérését tervezi.
Remélem, még nem késtünk el.
„Elkésni”?
Ezt meg, hogy érti?
-Ennek nem lesz jó vége. -Nem bizony.
Túl késő megakadályozni, hogy visszaszerezze emberi alakját.
Miért? Akkor mi lesz? Az rossz lesz, igaz?
Biztosan, rossz lesz.
Egyetlen egy célja van;
titeket elpusztítani.
Igen. Ez határozottan a rossz dolgok kategóriájába tartozik.
Ha Thantos tényleg visszatér,
még egyszer nem tudjuk megállítani.
Várj csak! Ez volt, amit ma reggel, veled kapcsolatban éreztem.
Nem egy ember volt, hanem az árnyéka.
Thantos nálunk járt!
-Nem járt. -De igen!
-Nem járt ott! -De igen!
Ha képes átjárni a két világ között,
akkor máris erősebb, mint hittem.
Mi van veled és az Árnyék-üggyel?
-Nem Árnyék volt. -De igen!
Attól tartok, kizárólag
ti ketten vagytok képesek megállítani őt.
Mi? Miért mi?
Most, miért nem ők kapják a nehéz feladatot?
-Nem bántásból. -Megértjük.
De jó a kérdés. Ők sosem csinálnak semmit.
Azért, ezen kicsit megsértődtünk!
Két napon belül, a Nap és a Hold
együtt fog állni.
Napfogyatkozás lesz?
És mindketten erőtök teljében lesztek.
Mindig is napfogyatkozásos esküvőre vágytam. Kérlek!
Anyám nem ér ide két nap alatt.
Az igaz. De légyszi!
-Nem! -Biztos? Nem lehetne...?
Meg kell tanulniuk a Pusztító Varázst.
Az lehetetlen.
Még nem képesek a Pusztító Varázsra.
Még most tanulnak átmenni a falon. Úgy, ahogy.
Volt egy kis baleset.
Pontosabban, falba szorulás.
Nem hiszem, hogy van más választásunk.
-De nem állnak készen. -Akkor készítsétek fel őket!
Nem rajtunk kéne múlnia, mikor állunk
készen a Pusztító Varázsra?
De. Az mi?
Ez egy olyan erős bűbáj,
ami mindent elpusztít az Árnyékban.
Ha elvégezzük, az apa árnyékát is elpusztítja.
Ezt nem tehetjük.
Tessék?
Ezt ma találtam az északi toronyban.
Apáé volt, ugye?
Szerintem, keresi velünk a kapcsolatot.
Életben van. Azt hiszem, az Árnyékvilágban van.
Nagyon sajnálom.
Tudom, hogy nehéz elhinni, de apátok meghalt.
Nem tér vissza.
Évekig kerestem az Árnyak között.
Nincs ott.
De az írásaim... Az álmaim...
Az Thantos műve.
A Hold felét sötétség fedi.
Kapcsolódsz az Árnyékvilággal. Használ téged.
De a gyűrű! Mi van Aron gyűrűjével?
Aron gyűrűje csak Thantosnál lehet.
Elvette tőle, amikor megölte.
De ez nem Thantos műve. Tudom.
Aron az, az apánk. Szüksége van ránk.
Nem.
Nekünk van rátok szükségünk.
Sajnálom, de muszáj bíznotok bennem.
Számítok rád és a testvéredre.
Coventry jövője tőletek függ.
Hogy maradtak életben eddig, nélkülünk?
Készítsétek elő a varázst!
Igen, Királynőm.
Jól van. Nézzük!
A Pusztító Varázs legfontosabb eleme,
hogy az arányok rendben legyenek.
Kényes az egyensúly. Szóval kelleni fog...
Hűha!
-Jó! -Na!
Segítsetek! Mint mondtam,
egyenlő arányban kell a Nap
és a Hold ereje!
-Gyere vissza! -Megvan!
Megvan!
Le!
Rendben.
Jó. Szóval, ahogy mondtam...
A Pusztító Varázs legfontosabb része
-az, hogy... -Jó. Mi lenne,
ha egyből el is kezdenénk? Sok a duma.
Így, nem húzzuk ki a nyulat a kalapból.
Nem, de lehet, hogy nem változtatunk
teljes falvakat szamárrá.
Mondtam, hogy bocs.
Gondolom, nem véletlen, hogy a falu
épp az anyámé volt.
Sajnálom. Valamennyire.
Fogjátok meg egymás kezét! Nézzük az elejét!
Ne feledjétek! Az egyensúly fontos.
Ugyanannyi Nap és Hold energia kell, a...
-Értik. -...meleg és hideg.
Szerintem, értik.
Kész vagy?
Igen.
„A Nap ereje...,
És a Hold legfőbb eleme...,
Ez a kedvenc részem.
Szavunkra eggyé válnak...,
S az Árnyékvilág kapui megnyílnak.”
Ez csodás volt! Hogy ment...?
Talán, kicsit sok volt a Nap.
Alex, megpróbáltad egyáltalán?
Igen. Nem. Valamennyire.
Szerintem, nem kéne ezt tennünk.
Hallottad anyát.
Hallottam, de nem értek egyet.
Szerintem, nem számít,
egyetértesz-e.
Anyátok nem kérne ilyet, ha nem lenne olyan fontos.
Jó. Győzzük le!
Miért nem próbáljátok meg megint,
amíg mi átöltözünk,
valami kevésbé kormosba?
Sajnálom!
Én is!
Meglep, hogy még itt vagy.
-Miért ne lennék itt? -Hát,
azt hittem, mostanra hazavarázsolod magad.
Főleg, mivel egy hintót
és fehér lovat se láttam.
Hátul tartják őket.
Különben is, anyának szüksége van ránk.
A többesszámon van a hangsúly.
Kérlek! Nélküled nem fog menni.
Egy egész két fele?
Iker boszorkák?
Ikerboszik.
-Hajrá! -Ikerboszik!
Oké.
„A Nap ereje...,
És a Hold legfőbb eleme...,
Szavunkra eggyé válnak...,
Jól van, koncentrálj!
Minden energiánkra és koncentrációnkra szükség lesz...
Demetri!
Jól koncentrálsz!
Demetri!
Demetri?
Cam! Cam?
Demetri!
-Szia! -Szia!
Szia! Bocsi, nem akartam zavarni.
Nem zavartál volna. Csak hülyéskedtünk.
Csak a királyságot akartuk megmenteni. A jóságot és tisztaságot.
Demetri, ő a húgom...
-Alex. -Alex. Tudtam én.
Örvendek.
Ő az. Ő a hercegem.
Igen, átjött.
Mi van?
Demetri fantasztikus.
Segített a javításban.
Nézd!
Cam!
Mutasd meg neki!
Miért nem mutatod meg te?
Milyen tanár lennék,
ha elvenném a dicsőséget?
Rendben.
Ugye, jó fej?
Igen, az.
Inkább hagylak
titeket, mentsétek csak meg a világot!
De arra gondoltam, szívesen körbevezetnélek
-valamikor, a kertben. -Jó!
Vagyis, jó.
Benne vagyok.
Hát, itt vagy!
Kaphatnék egy kis teát?
És kérhetnék egy olyan csirkesalátás szendvicset,
a héja nélkül? Olivabogyóval?
Imádom az olivabogyót.
-Nos? -Máris, uram!
Hol a kötényed? Vedd fel!
Mennyi minden megváltozott, amíg száműzetésben voltunk.
Kérjetek ti is valamit, lányok!
Sokáig fog tartani.
Nem herceg vagy?
Nem. Elnézést!
Cam, mi van veled? Menj utána!
Dolga van. Nem akarok...
Térjünk vissza a varázsláshoz!
Hihetetlen vagy.
Demetri!
Demetri, figyelj!
-Felség! -Beszélnünk kell!
-Artemis hercegnő! -Alex hercegnő!
Jó, ezt ne csináljátok, kérlek!
Nézd! Sajnálom! Kérlek, ne haragudj!
Nem mondtam meg az igazat,
de nem hazudtam.
Nincs semmi baj.
Nyugi! Senki sem haragszik.
Csak le akartam nyűgözni. Azt akartam,
hogy kedveljen.
Pincér vagy, de ez nem jelenti,
hogy nem lehetsz lenyűgöző.
Én takarítottam.
Vécéket is. Két nyáron keresztül.
-Tényleg? -Igen.
Tettem, amit kellett.
Nem a munkád határozza meg, ki vagy.
Az nem. De a szüleid személye igen.
Nem, az sem.
Bocs! Biztos, hercegnő vagy?
-Mert... -Ez nekem is új.
Csak adj pár hetet,
és ígérem, beképzeltebb leszek!
Camrynnek pedig, tetszel.
Szóval, ne add fel!
Jó?
Rendben.
Kérhetnék egy szívességet?
Persze, bármit.
Adnál egy kis varázserőt?
Varázserőt?
Miért szeretnéd?
Hogy adhassak valami különlegeset Camrynnek.
Neked nincs varázserőd?
Nincs.
Rendben, akkor...
-Mi történt? -Jól vagy?
Thantos volt. Tudom.
Át akarta venni Demetri árnyékát.
-És most hol van? -Ott, bent.
-Hol? -Ott, bent.
-Hol? -Ott, benne.
Ott van, benne.
Mi...? Nem tudtam, mit tehetnék.
Kölcsön kért a varázserőmből, hogy lenyűgözze Camet.
És?
Ne már! Csak Thantos kérne ilyesmit.
Ez Coventry. Mindenkinek van varázsereje, nem?
Attól tartok, ez nem teljesen igaz.
Jól jönne egy csontkovács.
Miután apádat megölték, anyád
úgy gondolta, legjobb lesz, ha a varázslás,
azok kezében marad, akik képesek azt uralni.
A királyi család és a védelmezők kezében.
Azok mi vagyunk.
Elvették a többiek varázserejét?
Ez rémes. És igazságtalan.
Alex, azt hiszem, nem érted...
De. Mindent értek.
Nem kell sietni a csirkesalátával!
Cammie!
Nem láttad Alexet?
Felkeltem és nem volt ott.
Cammie! Te jó ég! Annyira aggódtam!
Annyi üzenetet küldtem neked!
Bocsi! Nem volt térerő.
-Nem láttad? -Nem!
Az ikertesód a kávézóban bűvöli Marcust.
Küldtem képeket is.
Ezt nem hiszem el!
Tudom.
Csak a jegyzeteket beszélik át.
Nem nevetgél, nem dobálja a haját.
Nem csinálja valami jól.
Köszi! Jó barát vagy.
Annyira azért nem, hogy válaszolj is az üzeneteimre!
Hólyagos lett az ujjam, annyit írtam!
Segítenem kéne abban, mit tegyél?
-Próbálkozom, jó? -Jó. Azt hiszem, mennem kell.
-Szia! -Szia!
Meg kell mondania, mit gondol valójában.
Mindenképpen.
Nézz csak rám! Mindenkinél jobbnak hiszem magam.
És még balzsamot sem használok.
Te jó ég!
Szia, Marcus!
Megint én vagyok. Alex.
Azt látom.
Mi történt? Azt hittem, tanulnod kell.
Tényleg?
Így van.
Halottak könyveit kell elolvasnom.
De még előtte, gondoltam, megkérdezem;
Camryn, a nővérem, tudod, akivel jártál, nagyon csinos, igaz?
Mit gondolsz róla?
Ez kicsit fura kérdés.
Nem is tudom. Remek lány, nagyon jó fej.
Néha ugyan kicsit felszínes és önző tud lenni...
Nem is vagyok önző!
Azt nem mondtam, hogy te is az vagy.
Szia, Marcus! Szia, Alex!
Persze. Bocsi!
Te jó ég! Ti meg miről beszélgettek?
Hát, nem ez a legcukibb cipő a világon?
Nem mondanám!
Én ilyet nem mondanék.
Csak akkor, ha tényleg jó lenne az a cipő.
Pedig, a te cipőd.
Mit csinálsz itt egyáltalán? Dolgunk van!
Élem az életem,
végeztem azzal a hellyel.
Én megyek is.
Sziasztok!
-Szia, Marcus! -Szia, Marcus!
Mi bajod van? Nem bízol bennem?
Nem! Két percre elfordulok,
és rámászol. Miért bízzak benned?
Mert sosem tennék olyat, amivel megbántalak.
Ezt tudhatnád.
Tudom.
Nem én szakítottam vele. Hanem ő velem.
Csak mást mondtam mindenkinek, hogy ne legyen ciki.
Cam, sajnálom.
Semmi baj. Legalább, már tudom, miért.
Nekem azt mondta,
azért, mert nem volt bennetek közös.
Szóval, szerinted, nem vagyok önző?
Nem!
Egy valódi önző ember, lelépett volna Coventryből,
ahogy én tettem.
Mit tehettél volna, Alex?
Ha azt hiszed, apa életben van valahol?
Nem hiszem, Camryn. Tudom.
Mit gondolsz, miért csak velem keresi a kapcsolatot?
A gyűrűt nekem adta.
És volt a rajz is.
A címeres látomásod.
Megvan még a rajz?
A hátizsákomban van.
Hatszáz rajz Marcusról,
és itt is van.
De ez a kastély.
És?
Sosem láttam ezeket az ajtókat.
Coventrybe kell mennünk. Gyorsan!
Gyorsan?
Camryn, ne!
Mi az? Nyugi! Gyakoroltam.
Meg fogsz lepődni, mennyit tanultam.
Camryn!
Cam, ez nem úgy néz ki, mint Coventry.
Ez biztosan Coventry?
Persze, hogy az.
Nem tudok előre menni!
Ez bevált.
Valamiért nem vagyok meglepve.
Biztosan ez az?
Ennek kell lennie. Minden más ugyanolyan.
Kivéve, a téglafalat.
Lehet, hogy átépítették. Ami, be kell vallani,
nem lenne rossz ötlet az egész...
Alex?
Alex? Emlékszel, hogy meséltem arról a balesetről?
Nos, Ileana...
Én nem is tudom.
Nem gondolod, hogy okkal falazták be?
De. És tudni akarom, mi ez az ok.
Csak maradj mellettem!
Várj! Tudod a horrorfilmekben, mindig van a buta
lány, aki bemegy a para
házba, pedig, ezer
jel utal rá, hogy nem kéne,
és a nézők is kiabálnak:
„Ne menj be!”
-Igen. -Te vagy az a lány.
Ez meg, mi volt?
Semmi. Csak egy árnyék.
Jó. Azt hiszem, biztonságban vagyunk.
Sziasztok!
Nem bűbájokat kéne éppen tanulnotok?
Nos...
Mi épp csak felfedeztünk egy új helyiséget és...
-Igen. -Meg kell hagyni,
jó lenne, ha lenne több mosdó.
Igen. Ezt Cam rajzolta.
Ennyi idősen én is sokat rajzoltam.
De nem tartod furcsának?
Ha nincs rajz, az lenne fura.
Thantos sok minden, de nem ostoba.
Csőbe próbál húzni.
Ez apa dolgozószobája, nem?
Igen, az volt.
Ez volt a kedvenc helye az egész kastélyban.
Pont olyan, ahogy hagyta.
Milyen volt apa?
Kérlek! Sose mesélsz róla.
Nem is tudom, hol kezdjem.
Vicces volt, kedves és erős.
A Tél Ünnepen láttam meg, annyi idős voltam, mint ti.
Végül, egész este vele táncoltam.
Amikor az est véget ért, azt mondta, ad egy ajándékot,
hogy sose felejtsem el őt.
Bármit kérhettem, amit csak akartam.
Mit kértél?
Egy csillagot, az északi égboltról.
Ez egy igazi csillag!
Jó ajándék.
Ezt a történetet senkinek sem meséltem el.
A mi titkunk volt.
Jól van, későre jár. Ideje hazamennetek.
Szia, anya!
Jobban alszom majd,
ha tudom, odaát vagytok, biztonságban.
Tudom, milyen nehéz neked.
Nem Thantos keresett meg.
Apa volt. Tudom.
Tudom, hogy ezt hiszed.
De bíznod kell bennem!
Rendben.
Sajnálom.
Nincs más választásom.
Semmi baj, szívem! Biztosan jól vannak.
Bármelyik percben hazaérhetnek.
-Hagyd már ezt! -Ne mondd ezt nekem!
Nem hagyhatom, csak úgy...
Nem találták még fel a telefont,
a ti varázsvilágotokban?
-Bocsi! -Tegnap csak eltűntök
a medencében és fel se hívtok?
A szekrényen át mentem. Bocsi, apa!
Anyád itt aggódott.
Anya igazából jól van.
De apád, leengedte a medencéből a vizet.
Sajnálom, apa.
A dimenzióközi kommunikáció még nem megy.
Mondja a lány, aki üzenetet ír,
letölt és telefonál, egyszerre!
Ő nem tud többfelé figyelni.
Hallom, amit mondasz.
Örülünk mindketten, hogy épségben hazaértetek.
Jól éreztétek magatokat?
-Igen! -Nagyon jó volt!
-A legjobb. -Jól mulattunk.
-Nagyon jól. -Igen, szuper volt.
Van valami, amit elhallgattok?
Nincs.
Van, amit elhallgattok,
mert kiakadnánk,
és apa feje, jó eséllyel, felrobbanna?
Igen, van.
Értem, nos...
Szép álmokat!
Tessék? Ennyi?
-Ennyi. -Jó éjt!
-Jó éjt, Mr. Barnes! -Alex!
Igen?
Tudod, ha szeretnél, hívhatsz apának.
Köszönöm! De egyelőre, jó így.
Jó.
Te meg, hová mész?
Elfelejtettük a kocsit!
Mi van, ha mindketten élnek?
Ki van életben?
Aron és Thantos.
Apa is rejtőzködhetett
az Árnyékvilágban, egészen idáig.
Mi az? Túl hosszú idő telt el?
Camryn, tudom, hogy régen történt,
de ezt írtam le.
„Apa gyenge volt, de sikerült megszöknie Thantos elől.
Az Árnyak között él azóta is,
onnan vigyáz ránk.”
Mindenki azt mondja, jók a megérzéseim, ugye?
Tudod, mit? Tudom, hogy az apánk életben van valahol.
Nem hagyom elveszni az esélyét annak,
hogy újra lássuk őt, egy hülye varázslat miatt!
Az biztos, hogy az akaratod nem vesztetted el?
Mindig is apára vágytál.
Ez nem így van!
Még egy kicsit se?
Úgy értem...
Alex?
Itt a süti!
-Alex? -Itt a süti!
Alex?
Itt a süti!
Van itt valaki?
Nézd!
Ha Thantos vagy,
nem félek tőled.
De, ha az apám vagy,
ha tényleg ő vagy,
akkor nincs sok időnk.
Kell egy jel. Mutass valamit!
Hát, tényleg te vagy az.
Miranda! Miranda!
Miranda!
-Téged kereslek. -Hallottam. Jól vagy?
-Mi történt? -Aron az. Itt van.
A kastélyban van, az Árnyákvilágban ragadt.
Tudom, mit akarsz mondani. Nem Thantos volt.
Ő nem lehetett.
Kértem egy jelet és egy csillagot rajzolt.
Egy csillagot?
Igen. Adott egyet anyának, amikor megismerkedtek.
Ez volt az ő titkuk.
Egy csillagot? Ez olyan romantikus.
Mi az? Én nem vagyok az?
Nem. Egy kicsit. Én egy bogarat kaptam tőled.
Igen, mert gyűjtöd őket.
-Most már. Te nekem... -Ez jó hír!
Miért nem örülsz neki? Már tudjuk, hol van.
-Meg tudjuk... -Elég!
Többet, egy szót se akarok hallani az apádról.
Nem kellett volna elmesélnem ezt a történetet.
Miért nem tartod lehetségesnek,
hogy apa él? Hogy mindketten életben lehetnek?
Lehet, hogy igazad van. Mindketten életben lehetnek, valahol.
De a varázsra szükség van!
Tessék? Nem! Miért mondod ezt?
Thantos nem kaphat esélyt, hogy visszaszerezze az erejét.
Vadászna rátok.
Coventryben senki sem lenne biztonságban.
-De apa... -Is ezt akarná!
Nem akarná. Tudom, hogy nem.
Azt mondtad, mindennel
végez a Pusztító Varázs.
Alex, én a lehető legjobbra törekszem.
Tényleg?
Felteszem, szerinted a legjobb, ha mindenki
varázserejét elveszed.
Alex!
Így volt. Akkor.
-A nővéred és te... -Tudod, mit? Elég.
Mi nem számítunk neked. Aron se.
Csak a becses királyságod érdekel.
Tudod, mit? Megkaphatod.
Az első ajtón át távozom.
Nézd csak!
Itt is van egy.
Alex! Nyakunkon a napfogyatkozás.
Várj!
Ez kínos volt.
Az.
Egy nap, meg fogja érteni.
Nincs sok időnk a napfogyatkozás előtt.
Hol van Camryn?
Otthon. A másik otthon.
A szüleivel. A másik
szüleivel. Az anyjával. Vagyis, a másik...
Cam nincs itt.
-Megkeresnétek, kérlek? -Persze.
Kérjétek meg, beszéljen a húgával!
Mindketten kellenek.
Hogyne. Megoldjuk.
Odafele menet álljunk meg! Cipőt váltok.
-Jó ez a cipő. -Nekem kell vele beszélni?
-Miért pont nekem? -Mert a nővére vagy.
Hallgat rád.
Találkoztál már Alexszel?
Nem hallgat senkire és nem jó tesó.
És elvitte a szájfényemet.
Olyan egy...
Ó! Megvan.
Camryn, nincs sok időnk.
Ha Thantos kijut az Árnyékvilágból, védtelenek vagyunk.
-De Miranda... -Miranda még nem erősödött meg
a Sötétséggel való küzdelem óta.
És túl büszke bevallani.
Egy esélyünk van; a napfogyatkozás.
És egész Coventry...
Egész Coventry számít rám. Tudom!
Tudom. Tudom. Tudom.
Bocsi! Segíteni akarok.
Helyesen cselekedni.
Csak azt nem tudom, mi a helyes.
Szerintem, tudod te.
Coventry hercegnője vagy.
Nem dőlhetsz csak úgy hátra! Mit sem téve.
Cselekedned és uralkodnod kell.
Sajnálom, ha nem így képzelted a hercegnőséget,
de ez ilyen.
-Ez igen! -Köszi!
-Igen. -Köszi.
Nem olyan, mint képzeltem,
de
tetszik.
Jó, hogy van rajtam felelősség,
és hogy van célja az életemnek.
És a tiara?
Imádom a tiarát!
Akkor segítesz?
Annál is többet. Megoldom, hogy Alex ott legyen.
Sziasztok! Kívánjatok szerencsét!
Hagyd! Majd én!
Az első ajtón át távozom.
Így kell portált varázsolni.
A lábam alatta van.
Mit művelsz? Alex, mit csinálsz?
Ha apád jelent neked...
Ne rohanj előlem!
Úgy fest, bekavartál
az ikrek életébe.
Nem. Nekem ehhez semmi közöm.
Cam győzködi Alexszet, menjen el vele valahová,
de Alex nem mozdul.
Adj neki egy percet! Úgyis menni fog.
Az én Cammie-m mindig megszerzi, amit akar.
Mindent azért nem.
Hadd magyarázzam el neked!
Elszaladt veled a ló.
Nem tudsz racionálisan gondolkodni.
Nagy baj lehet, ha szerinted,
te racionálisan viselkedsz!
Úgy teszel, mintha mi se történt volna?
Ez meg, hogy segít apán, Alex?
Téged sosem érdekelt, Camryn!
Nálad jobban érdekel.
Ezt meg, hogy érted? Kérlek, magyarázd el!
Érdekel, ezért maradok.
Meg akarom találni, mi a helyes.
Én tudom, mi lenne helyes.
Akkor, miért vagy még mindig itt, Alex?
Ha tudnám, ha tényleg olyan biztos lennék benne, mint te,
minden erőmmel azon lennék, hogy segítsek apán.
Jó. De mégis, mivel kezdjem?
Azt nem tudom.
Csak a mondókám elejét találtam ki.
Nem számít.
Igazad van.
-Tényleg? -Tényleg.
Elkísérsz?
Ha akarnál se tudnál megállítani.
Nem akarsz, ugye?
Láttad ezt?
Mit?
Na, ez az.
Jó, akkor később?
Igen. Szia!
Jó.
„Át a falon varázs.”
Azzal elkéstünk.
Hol vagy?
Hol van apa?
Alex! Hívtuk, kértük, kiabáltunk.
Bármit is láttál korábban, az nem ő volt.
Nem tudom, mi mást tehetnénk.
Apa, kérlek segíts!
Mennünk kell.
Kezdődik a napfogyatkozás.
-Ne, Cam! -De! Meg kell tennünk!
Csak így állíthatjuk meg Thantost.
Minden rendben lesz. Ott leszünk egymásnak.
Ez az egy lehetőségünk...
Jó, kicsit félek!
Ez egy varázsigés könyv.
Még mindig félek!
Itt van apa. Mondani próbál valamit.
Felszabadító Varázs.
Ezzel kiszabadíthatók a lelkek
az Árnyékvilágból.
Alex, ne! Ez biztosan Thantos.
Kérlek, menjünk már!
„A Nap ereje, És a Hold legfőbb eleme...”
Majdnem ugyanaz a varázsige.
Hogy szól a Pusztító Varázs utolsó sora?
„...örökre sötétben búsulnak.”
Jó. Nézd! Annyi a különbség,
hogy ehelyett azt mondod;
„S így, megváltjuk barátaink szabadságát.”
Csak ki kell cserélnünk az utolsó sort.
-De ez az én sorom. -Tudom.
Csak te tudod megcsinálni.
Megint, miért én?
Muszáj. Ez egy jel.
Szólok Mirandának.
Ne! Tudjuk, mit mondana.
-Mit csináltok itt? -Kezdődik a napfogyatkozás.
Nem késhettek.
Alex, szerintem, tényleg tudnia...
-Ismerlek. -...kell Mirandának.
Helyesen fogsz cselekedni.
-Gyerünk már! -Tudom...
Az Árnyakkal végezni kell.
-Gyerünk, menjünk! Indulás! -Elegem van,
hogy folyton titeket hajkurászunk!
Már nincs egy percünk!
Itt vagyunk!
Igen. Köszönöm!
Tudtam, hogy nem hagytok cserben.
Jó. Gyerünk! Nyomás!
Coventry sorsa tőletek függ.
Bárcsak, ne lettek volna meg!
Ne nyomasszon nagyon! Ide gyertek!
Nem! Jobbra! Nem, te...
Te ide gyere! Várjatok!
Erre! Figyelem!
-Nem! -Nem? Ide?
Jól van, mindenki siessen! Tökéletesen kell sikerülnie!
Nem lesz második esély!
Csak nyugalom!
Miranda! A Nap!
Igen, köszönöm. Pontosan tudom.
-Lélegezz! -Gyere!
Imádom a napfogyatkozásokat.
Meg kellett volna esküdni.
Olyan romantikus.
-Hoztál popcornt? -Popcornt?
Szerinted, illik ilyenkor?
Ne már! Medvecukrot?
Ideje végre elpusztítani a gonoszt.
-Jól vagy? -Igen.
Csak kicsit ideges vagyok.
Igen, én is jól vagyok.
Helyesen cselekedtek.
Tudom.
Ügyes leszel.
Jó? Kész vagy?
„A Nap ereje...,
„És a Hold legfőbb eleme...,
„Szavunkra eggyé válnak...,
„S az Árnyékvilág kapui megnyílnak.
„Fényünk beragyogja a végtelen éjszakát...,
„Semmi sem marad rejtve, S így, megváltjuk...
„S így, megváltjuk...
Barátaink szabadságát.” Mondd ki!
Ki kell őket szabadítanunk.
Felszabadító Varázsra készülnek!
Nem tennének ilyet.
Gyerünk! Mondd már ki!
„...S így, ellenfeleink elpusztulnak,
Örökre sötétben búsulnak.”
Cam! Ne!
Mit tettél?
Sajnálom! Muszáj volt!
Thantost meg kellett állítani.
De nem Thantos volt az!
Csinálj valamit!
Nincs mit tenni.
Szabadjára engedtétek a Fényt.
Nem áll meg, kutat és elpusztít
mindent az Árnyékvilágban.
Apa! Figyelmeztetnünk kell! El kell rejtőznie!
Nem, már semmi sem rejtőzhet el az Árnyak közt.
-Alex! -Alex!
Siess!
Siess! Jön a Fény!
Elindult a Pusztító Varázs, nem tudom megállítani!
Mondd, mit tegyek! Adj egy jelet, mutass valamit!
Átruházó Varázslat?
„Átadja az egyik ember varázserejét a másiknak.”
Rendben, megteszem. Csak mondd el hogyan!
Eszerint, hozzád kell érnem.
Artemis!
De egy Árnyék nem lesz elég!
Artemis!
Elkéstünk.
Artemis!
Artemis, most!
„Mindent neked adok.”
Alex!
Alex! Jól vagy?
Sikerült. Megmentettem apát.
Átadtam neki a varázserőmet.
Thantos!
Teljes valómban.
Hiányoztam?
Úgy sajnálom. Biztos voltam benne, hogy...
Rossz Thantos.
Ártatlanok reményeire és félelmeire vadászik.
Ezt valószínűleg, abba kéne hagynom.
Pedig,
semmi sem okoz ennél nagyobb örömet.
Ezt nem úszod meg.
De már megúsztam.
Ha megbocsátotok,
elpusztítom a bátyámat,
mielőtt a Fény tenné meg.
Meglép.
Ne! Hallottad?
Igazad volt. Apa életben van.
Gyerünk, meg kell keresnünk!
De bárhol lehet.
Bárhol nem.
Amit leírtál, igaz.
Aron végig velünk volt.
Csak egy helyen lehet.
Rendben.
Apa! Itt vagy?
Anya!
Siess!
Anya, jól vagy? Mi történt?
Thantos...
az árnyékomat akarta. Szegény apád!
-Apa! -Mr. Barnes!
Segítsük fel!
Gyere, édes!
Megküzdöttem vele.
Hol van Thantos?
Én csak...
Drágám, itt vagyok! Nem lesz semmi baj.
-Ezt honnan tudod? -Nem tudom, csak úgy mondom.
Édesem!
-Siess már! -Futok!
Elmehetsz. De az árnyékodat hagyd itt!
Egy szegény, idős hölgy árnyékában rejtőzöl?
Csalódtam benned.
Felmondok!
Szia, bátyó!
Nem nézel ki valami jól.
Azt hiszem, befejezem, amit 21 évvel ezelőtt elkezdtem.
Apa!
-Zárva van. -Hátra!
Milyen hercegnő suliba jártál te?
Járok taekwondóra.
Odafent.
Biztos, Coventryben vannak. Hova máshova...
Biztosan bezárta bentről.
Hogy jutunk Coventrybe?
Azt hiszem, van más módja.
Cam! Várj, Cam!
Legközelebb gyalog jövök.
Siess!
Még nincs vége a napfogyatkozásnak.
Fuss! Megmenthetjük.
-Apátok még él! -Várjatok!
Ne, várjatok!
A régi Védelmező Varázs, mi?
Nekünk is mindig beválik.
Nekünk nem. Téged egyszer megfogott.
Nem, szerintem, téged legalább...
-Erre nincs idő! -Erre nincs idő!
Thantos bedobott egy trükköt és kizárt minket.
A kastély csak belülről nyitható ki.
Hogy szökött meg a Fény elől
és kapta vissza erejét?
A hogyan nem érdekes.
A miért pedig,
nagyon nemes tett volt.
Köszönöm.
Itt van, lent!
Nyomás! Itt van lent az ajtó.
Megkaphatnám a csirkesalátámat,
-mustárral... -Ileana!
Hol van Thantos?
Az északi toronyba viszi Aront.
Kinyitottad az ajtót?
Miranda visszaadta az erőnket.
És igen, igazad volt. Nehezebb, mint aminek tűnik.
Gyerünk!
Nagyon bátor voltál.
Látod? Na, ez lenyűgöző.
Úgy láttad, erre most van idő?
Nagyon tetszik neked.
Ez nem a te napod, bátyó.
Az egyik lányod Pusztító Varázst indít,
a másik, a halálos ellenségednek adja át az erejét.
Gyerekek... Mit lehet tenni?
-El az útból! -Bocsánat!
Nem csevegni hoztalak ide.
Hanem azért, hogy...
-Siess! -Jó.
Én egyedül uralkodom...
Hagyd békén!
Apa!
Lányok, állj! Majd mi elintézzük!
-Van tervem. -Elterelem a figyelmét.
Oldalt kéne lenned.
-Karsh! -Ileana!
Kapaszkodj!
Én kapaszkodjak? Te kapaszkodj!
Figyelj csak! Tudod, a meghívók!
-Ileana! -Mi az?
Nem igazán tudom. El vagyok foglalva újabban.
Lehet, hogy jobb is így.
Thantos!
Nagyon örülök.
Féltem, lemaradsz a pillanatról.
Amint a Nap előbújik a Hold mögül,
szeretett férjed és apátok nem lesz többé.
Nem hagyom, hogy ezt megúszd.
Attól tartok, semmit sem tehetsz,
Felség.
Úgy tűnik, tele a kezed.
Ne!
Alex!
Ne!
Milyen kár, ha a gyerekek is
belekeverednek a családi viszályba.
Kapaszkodj!
Mibe?
Apa! Ne!
Vissza!
Örömmel.
Túl késő, már semmit sem tehettek.
Semmije sem maradt.
Tudom, hogy te ezt sosem fogod megérteni.
Mi itt vagyunk...,
szóval, megvan mindene.
„Mindent neked adunk.”
Ne!
-Apa! -Apa!
Köszönöm. Köszönöm.
Vigyázz!
-Buktad. -Lúzer!
Igazatok volt.
Ő sosem értheti meg, milyen egy ilyen erős kapocs.
-Helló! -Sziasztok!
Mi újság, odafent?
Kis segítség kéne!
-Sziasztok! -Sziasztok!
Most komolyan! Repülő varázst nem ismerünk!
Ha jobban belegondolok...,
a földet érésre sincs jó varázsigénk!
Nem tudom, meddig tart még meg ez a vízköpő!
És te, Karsh, elfogadod-e a bájos Ileanát,
törvényes hitvesedül?
Igen! Hogyne!
Ileana, fogadod-e a jóképű Karsh-t...
Gyönyörű vagy.
Ne is tagadd, hogy élvezed!
Jó, igazad van. Tényleg, bejön.
Igen, persze.
Nagy szerencsénk volt
az időjárással, igaz?
Már csak annyit; van bárkinek ellenvetése
a bájos Ileana és...
Tudom. Olyan gyorsan felnőnek, ugye?
Én megértelek.
Megkaphatnánk a gyűrűket?
Persze.
-A kedvencem vagy. -A kedvencem vagy.
Nem hiszem el, hogy nem akadtál ki ezen.
Miért kellett volna kiakadnom?
Csak irigykedem, hogy ennyi
hely van a ruhásszekrényében.
Mostantól pedig, férj...
és feleség vagytok.
Hát, jó.
Megcsókolhatod a menyasszonyt!
Akkor jó!
Rendben.
-Nem szemből kéne... -Miért?
Az orrunk útban van.
-Nagy az orrom? -Nem!
-Biztos? -Nem nagy!
-Nem az? -Nem, dehogyis! Csak...
-Csókot! -Csókot!
-Jól van. -Jó.
-Rózsaszirmok? -Igen. Undorító.
Az ikrek ötlete volt.
Miért tetted ezt anyámmal?
Még sosem nézett ki ilyen jól.
-Ez olyan szép! -Nem. Inkább fura.
Ne már, David! Hogy mondhatsz ilyet?
De, tényleg fura.
Ne! Megvan. Ne, várj!
-Te... De a... -Nem, kell a...
Mrs. Karsh-sal könyvklubot alapítunk.
Végre tudod, hogy végződik a tündérmeséd.
Nem volt kétségem, jó vége lesz-e.
Dehogyisnem!
A kétségek hercegnője voltál.
-Tessék? -Bizony.
Én?
-Nem, az te voltál! -Nem igaz.
Elcsúszott a tiarád.
-Köszönöm. -Nos...,
szerintem, fantasztikusan festünk.
-Gondolod? -Ühüm.
-Hajrá! -Ikerboszik!
-Hajrá, Ikerboszik! -Hajrá, Ikerboszik!
-Ikerboszik! -Hajrá, Ikerboszik!