Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!
I 1941 kom tre menn ned fra Himalaya og gikk inn i India.
De hadde overlevd å vandre 6500 km til friheten.
Denne filmen er tilegnet dem.
September 1939.
Hitler invaderer Polen.
Noen dager senere går Stalin inn østfra.
De deler landet mellom seg.
Nei.
Før inn vitnet.
Kjenner du denne mannen?
Ja.
Hans navn?
Janusz Wieszczek.
Hva er ditt forhold til denne mannen?
Jeg er gift med ham.
Kan anklagede bekrefte dette?
Ja.
Hva har vitnet å si om anklagede?
Utfra det han sier vet jeg at han er kritisk til partiet.
Særlig det sovjetiske folks leder kamerat Stalin.
Hva har de gjort med deg?
Kan anklagede bekrefte disse beskyldningene?
Nei.
Hva vet vitnet ellers om anklagede?
Han har agert som spion for utenlandske makter.
Kan anklagede bekrefte dette?
Nei.
Vitnet kan gå nå. Vakt.
Hun har underskrevet en fullstendig vitneforklaring -
- som beskriver dine aktiviteter som spion og sabotør.
Vil du skrive under nå?
Hva har dere gjort med henne?
SIBIR 1940
Folkefiender!
Se dere om, og forstå -
- at det ikke er våpen, hunder eller piggtråden vår -
- som utgjør fengselet deres.
Sibir er deres fengsel.
Alle dets 13 millioner kvadratkilometer.
Landet selv er fangevokteren, og her er det, uten nåde.
Hvis ikke naturen dreper dere, -
- så vil innbyggerne her gjøre det.
Det er en belønning for hodet til alle rømte fanger.
Se på de stakkarene. De er nattblinde. Jeg så det i transittleirene.
Det skyldes vitaminmangel på grunn av sult.
- Vil du overleve på halv rasjon? - Han er gammel.
Jeg også, men jeg lever i morgen. Ikke han.
Godhet.
Det er livsfarlig her.
- Han er amerikaner. - Her? Hvordan det?
Stalin hater fremmede.
Det gjelder polakker også. Du er polsk, hva?
Jeg liker dere polakker. Deres brennende rettferdighetssans.
Deres lengsel etter frihet. Khabarov, Andrei Timofejevitsj.
Wieszczek, Janusz.
Hva er du anklaget for, om jeg tør spørre?
58.10.
58.10? En spion?
Det var det de sa.
- Ti år? - Nei. 20.
58.14. Sabotasje. Ti år.
Og du var på sovjetisk side, og de anklaget deg for spionasje.
Torturerte de deg?
- Skrev du under tilståelsen? - Nei.
Nei, jeg nektet å skrive under, -
- så de torturerte en annen.
Unnskyld.
Jeg var skuespiller. På film.
I min siste film spilte jeg en aristokrat.
- De arresterte meg da filmen kom ut. - Hvorfor det?
De påsto at jeg forherliget den gamle adelen.
Så du fikk ti år for å ha spilt i en film?
Jeg har fått bedre anmeldelser.
Et til?
- Jeg spiller videre på kreditt. - Kreditt? Du er forgjeldet alt.
Urki...
- Hvem er de? - Yrkesforbrytere.
Mordere og tyver. Ikke glo på dem.
Vaktene lar dem styre alt her inne. De bør du frykte.
Hvorfor lar de dem gjøre det?
De er et biprodukt av småborgersamfunnet, -
- og dermed venner av folket.
Vi er politiske fanger, og dermed folkefiender.
Sovjetunionen er et eneste stort fengsel. Slavearbeid.
De kommer fra alle kanter av sovjet-imperiet.
De er alle fanget i samme garn.
Har noen kommer seg ut av garnet?
Nei, Janusz. Du må passe bedre på.
Stalin har øyne og ører overalt. Selv her inne.
Hvis du ikke passer deg, -
- er du død innen et år.
Om ikke bokstavelig, -
- så i sjelen.
Hvor lenge har du vært her?
11 måneder og 29 dager.
Få den!
- Få genseren. - Ta frakken i stedet.
Jeg vil ha genseren.
Har bestemoren din strikket den til deg?
Du bestemmer ikke her.
Genseren.
For pølsa.
Lag til meg.
- Skal jeg tegne deg? - Nei. Ikke meg.
"Jim skalv da den gamle sjørøveren stirret på ham.
Han var dekket av arr og tatoveringer.
Og han hadde bare ett bein.
'Jeg er Long John Silver,' sa han."
Sånn en kjente jeg. Husker dere Igor? Han hadde bare ett bein.
Hold kjeft! Fortsett, så får du litt brød.
Hvordan finner Long John Silver skatten?
"Så Jim satte kursen mot Skatteøya med de blodtørste piratene.
Menn som drepte uten å blunke.
Menn som bare elsket gull."
- Lus? - De eter meg levende.
Jeg kan et gammelt husråd. Kom.
Gruven. De sprenger om natten.
Hva gjør du?
Vi må skynde oss.
Ellers er den ikke her i morgen.
Legger du den her over natten? Hvorfor det?
Det får du å se.
Det går an.
- Jeg kan en vei gjennom piggtråden. - Hvordan det?
Lazar, min kompanjong, var formann da de bygget leiren.
Få unnslipper leirene, og jeg har ventet lenge på en som deg.
En som har styrken og viljen til å gjennomføre det.
Men hvor skal vi dra?
Vi kan ikke dra vestover. Der er både tyskere og russere.
Og øst? Sovjetunionen rekker helt til Stillehavet.
Nei, det må bli sørover.
- Riktig. - Men vet du akkurat hvor vi er?
Jeg tror vi er ca 500 km nord for Baikalsjøen.
Her er sjøen. Leiren ligger her, og grensen er her.
Vi kan følge bredden. Den går rett sørover.
Akkurat. Så krysser vi den transsibirske jernbanen -
- over grensen til Mongolia og friheten.
Det er vår alt. Vi må vente på høsten.
- Nei. Hvorfor det? - Hvorfor?
Fordi det er 1000 kilometer til grensen. Kanskje mer.
Det må planlegges godt. Vi må hamstre mat.
Jeg har begynt å bytte til meg mat. Det må du også.
Og om høsten er været mer forutsigelig.
Vi kan bruke nysnøen til å skjule sporene våre.
Jeg vil ta med vennene mine.
- Vennene? Stoler du på dem? - Selvfølgelig.
Ikke alle vil overleve.
Men de dør frie.
Fri.
Holdt!
- Været blir verre. - Hva skal vi gjøre?
- Du bestemmer. - Vi fryser ihjel.
- Vi må gå tilbake. - Da hogger de hodet av meg.
Kommandør, vi dør her.
- Legg dere ned! - Vi fryser ihjel.
- Vi er ferdige. - Ned på bakken!
Ned!
- Vi er dør på en time her. - Dere kan dø nå, for min del.
Ja, men å miste 200 menn... Da får du mye å forklare.
- Det kunne gå ut over deg. - Ligg ned!
Vi kunne søke ly i skogen.
Ligg ned.
Holdt! Holdt, eller jeg skyter.
Holdt!
Stopp, sa jeg!
Jeg skyter!
Han er veldig modig.
La fangene søke ly i skogen.
Skyt den som prøver å flykte.
Voss! Vi trenger store greiner. En på hver side og en bak.
Hjelp meg, Kazik. Ta den andre enden.
Ja.
- Zoran, vi trenger flere greiner. - Masse.
Bra.
Ja. Legg den der.
Zoran! Bruk teppet ditt som leseil.
- Inn med deg. - Kom.
Kom. Bli med oss. Det er ly her.
Jeg heter Zoran. Jugoslav.
Det er Janusz, og det er Kazik.
- Tomasz Horodynsky. - De er polske.
Voss fra Latvia.
Rene Folkeforbundet.
Og hvem er du?
- Smith. - Hva heter du til fornavn?
Mister.
- Mister Smith? - Stemmer.
Du liker ikke å være ute i kulda, -
- gjør du vel, cowboy?
Tre frem.
Du også.
Tre frem. Tre frem.
Han kunne like godt skutt oss i går.
Vi skal i gruvene.
Sånt seletøy brukte oldtidens egyptere også.
- Ja, men på hester, vel. - Å nei.
- På mennesker også. - Hvordan vet du det?
Jeg var professor i egyptologi. Universitetet i Leningrad.
- Er du gal? De skyter deg. - Jeg må vekk. Jeg må hjem.
Jeg må hjem.
Det går an. Han kan vei gjennom piggtråden.
Han har en plan.
- Hvem? - Han heter Khabarov.
- Skuespilleren. - Kjenner du ham?
Han vil aldri flykte.
- Hva mener du med det? - Han lyver.
Han har vært her i årevis. Tar for seg alle de nye.
Meg også. Han liker å snakke om å flykte.
- Jeg har kjent andre som ham. - Hvorfor skulle jeg tro deg?
Ikke noe er gratis i leirene. Han suger kreftene ut av deg.
Viljen din. Du holder liv i hans drøm om å rømme.
Du holder ham i live. Han er en utsuger.
- Du er ganske kynisk, Mister. - Jeg lever ennå.
Mer vet jeg ikke.
Men ikke om et halvt år, og ikke du heller. Ikke her i gruvene.
Men hvis du mener alvor, -
- hvis du virkelig vil rømme, -
- så er jeg med.
- Jeg trodde du var en einstøing. - Det går ikke an alene.
Dessuten har du en svakhet som kan komme til nytte.
- Hvilken da? - Godhet.
Hvis det skjer meg noe, regner jeg med at du bærer meg.
Khabarov. Khabarov, kom. Bli med meg.
Hva er det?
Kom og se her. Se.
Vi kan dra. Vi kan rømme i natt.
- Snøstormen dekker sporene. - Nei, det er et kort uvær.
- Det holder. - Janusz, det er umulig.
Vi må forberede oss grundig. Vi må legge planer og skaffe kart.
Da kommer aldri det perfekte tidspunktet.
- De venter ikke at vi rømmer nå. - Er du fra vettet?
Hva med avstanden? Det er 100 mil. Vi trenger mat.
Vi har mat. Amerikaneren er også med. Vi har byttet den til oss.
- Hvor lenge holder det? - Jeg har levd i ødemarka.
- Vi kan leve av skogen. - Du er for ung til å forstå.
- Det går ikke an. - Skal vi bare dø her da?
- Det går ikke an. - Hvor er veien gjennom piggtråden?
- Jeg aner ikke hva du mener. - Din venn Lazar.
Kan han en vei ut, eller? Det fortalte du.
Du kan ikke se noe, kan du vel?
Ikke gå fra meg her. Lov meg det, Andreis.
Jeg kan holde i skulderen din om natten.
Om dagen ser jeg fint.
Jeg vil ikke sinke dere.
Vær så snill, ikke si det til de andre.
Jeg dør hvis jeg blir her.
Sveitsisk. Gull.
Først må dere slå av generatoren.
Da er det mørkt, i ti minutter, kanskje.
Det er deres eneste sjanse. Dere må vente til siste vaktskift.
Det er ingen hemmeligheter her.
- Hva vil du? - Jeg har uhell i spill.
Liten gjeld, så tar de fingrene.
Stor gjeld, så tar de hodet.
Jeg. Stor gjeld.
Men jeg satser aldri ulven min.
Dere trenger en kniv, og jeg trenger et mirakel.
De har veltet stolpen!
Jeg kan ikke se noe!
Der! Piggtråden er klippet av!
Slipp hundene.
Kom igjen! Kom igjen! Fortsett!
Fortsett. Vi må fortsette.
Opp med deg, ellers er vi døde! Du vet hvor raske hundene er.
Løp, for helvete!
Mister, se på meg.
Må jeg bære deg nå?
Kom igjen. Kom igjen!
Janusz, vi kan ikke se noe.
Snøen blinder oss. Janusz.
Jeg trenger kniven din.
Få kniven.
Kniven!
Janusz, vi må finne ly. Vi kan ikke fortsette.
Skjønner dere ikke at dette er perfekt?
De finner oss aldri i dette været. Aldri!
Du stirrer på meg som en slange på en kanin.
Han lærer meg engelsk. Snakker godt, hva?
Brød for ord, ikke sant, cowboy?
Hvor langt har vi kommet?
- 20-30 kilometer. - Ikke lenger?
Kortere, hvis vi har gått i ring.
Skal vi se hva vi har.
Kom, alle sammen.
Vi deler alt.
Og du? Har du noe?
Og den frakken, den er ikke din. Det er Khabarovs frakk.
Ja. Han ga meg den. Og...
Ser du?
Han ville tystet.
Ingen fare. Jeg snakket med ham. Alt i orden.
Du har en pakt med djevelen. Vet du det?
Har du kniv?
Han setter kursen etter gress og mose. Hva er det for noe?
- Vær takknemlig for at du er her. - Takknemlighet er for hunder.
Hva er det?
Ulv. Det er bare ulv.
Bare ulv.
Sør.
Til Baikalsjøen.
- Du er pakhan. - Er jeg?
- Hva er en pakhan? - Leder for urki.
Vi er ikke forbrytere. Vi rømmer fra forbrytere.
Jeg har holdt øye med deg.
Du har vunnet min respekt med pinnene og furukonglene dine.
Jeg vil stå mellom deg og døden.
- Så du blir livvakten min? - Det er en urka-tradisjon.
Stol på meg og på ulven.
- Janusz, når er vi ved sjøen? - Når?
Om tre-fire uker. Kanskje mer.
Vi er her et sted.
Og her nede er jernbanen. Grensen til Mongolia.
- Det er så langt til Mongolia. - Mongolia?
Jeg drar lenger. Til Amerika.
Hør her.
Vi har mat nok til en uke. Vi har ikke flere fyrstikker, -
- men vi har Khabarovs fyrstein.
- Vi trenger kjøtt. - Jeg kan sette snarer.
Vi har ikke tid til å vente på snarer.
Vi kan finne gårder og landsbyer og få mat der.
Det er utlovet belønning for oss. Husk det.
- Vi stjeler maten om natten. - Vi er ikke tyver.
Da stjeler jeg maten og spiser den, og du kan se på.
- Hva er det? - Piggtråd.
Han lager en fiskekrok. Det er sånn vi overlever.
Med fisk? Men jeg liker ikke fisk.
Da dør du.
Kom. Vi må lage bål.
Kom igjen. Masse ved. Det blir minus 40 grader i natt.
- Tomasz? - Ja.
Nei. Ikke for mye. Ikke for mye.
Kazik?
Han er ute og sanker ved ennå.
Han er nattblind.
Kazik!
Janusz!
- Professor. - Jeg kom fra gruven for å finne deg.
- Jeg trodde jeg var alene. - Jeg har vandret med deg en stund.
Jeg setter meg ned et øyeblikk.
Det er ikke langt igjen.
Vi klarte det.
Vi klarte det virkelig.
Er det ikke utrolig?
Herre, ta denne uskyldsrene sjel til deg.
- Amen. - Amen.
En fri mann døde her i dag.
Da er det i det minste en munn mindre å mette.
Hva?
De vil finne knoklene våre og maleriene dine om 100 år, -
- og så vil de si: "Se, et eksemplar av det tidlige gulag-mennesket."
Kutt ut de vitsene dine.
- Gå ut og finn mat, som de andre. - Hold kjeft selv.
Du tegner hele dagen. Jeg er syk.
Jeg lager mat. De finner maten. Hva gjør du?
Ingenting.
- Jeg får dere til å le. - Ikke nå lenger.
Hvem blir den første?
- Hva mener du? - Den første som dør.
Jeg tror det blir kunstneren, -
- men det er bedre hvis det blir komikeren.
Hvorfor er det bedre hvis det blir Zoran?
Mykere...
...mørere.
Mister fanger bare lite fisk. Vi må ha kjøtt, ellers dør vi.
Du er pakhan, og du har tenkt på det. Det har vi alle.
Det er derfor du tok med ekstra folk. Som niste.
Vi finner mer mat når vi er ved Baikalsjøen. Det er masse fisk.
Du sa vi ville finne sjøen for en uke siden.
Vi har gått oss vill, pakhan.
Hvis jeg finner sjøen, er jeg tilbake om en uke.
Hvis ikke, må dere klare dere selv.
Jeg vet det. Vår venn Valka.
Aldri mist ham av syne.
Her.
Fanget i morges.
Takk.
Lykke til.
I like måte.
- Janusz. - Jeg så den. Jeg så sjøen.
- Rolig nå. Rolig. - Tre dager herfra.
Stein! Hent stein, og varm dem i bålet.
Hva er det?
Noen har fulgt etter oss.
Han er bak den treklyngen.
Hvis han røper oss, fanger de oss med en gang.
- Han har rett. Vi må gjøre noe. - Ingen dreper noen.
Ikke? Du har drept før.
Du ber for mye til å være uskyldig.
Valka, gå bak ham, i tilfelle han stikker.
Spre dere.
Valka! Nei! Nei!
Vi gjør deg ikke noe.
- Hun er polsk. - Hva vil han?
Jeg vet ikke. Det er en jente.
- Hun har fulgt oss i flere dager. - Og?
Hun trenger mat. Beskyttelse.
Hun turde ikke snakke til oss før hun visste vi ikke var russere.
- Vil hun bli med oss? - Hun er også på flukt.
Hun vil sinke oss.
Hun sa hun har flyktet fra et russisk landbrukskollektiv.
Jeg kjenner de folka. Sigøynere. Det er tusenvis av dem.
Mindre verd enn hunder. Pakhan, ikke gjør det.
- Men hun sulter. - Vi har ikke mat nok selv.
- Kanskje hvis vi går fra henne? - Nei, hun ble sendt til oss.
Janusz, vi har ikke noe valg.
Hold avstand. Pass dere for gjørma.
Rolig. Rolig. Rolig.
Valka.
Finn noe ved.
Hun heter Irena.
- Er såpen ferdig? - Ja.
- Fint. - Rør rundt.
- Hva ler du av? - Skal du innom kontoret?
Valka, Valka!
- Kom. Det er din tur. - Valka.
Kom.
Ta av skjorta.
- Hvorfor må vi dette? - Så vi ikke ser ut som tyver.
Opp med hodet.
Nå skal du sitte helt stille.
Løft hodet.
Mer.
Nei.
Jeg fatter ikke at hun er polsk.
Hun har gått på skole. Hun kan engelsk og fransk.
- Virkelig? - Du liker henne ikke, hva?
Snakk med Valka om henne. Han tror ikke på at hun er polakk.
Jeg har snakket med ham. Og med de andre.
Vi er enige om at hun får bli med.
Er du ikke enig?
Vi har ikke rom for føleri.
I tillegg til maten, vil hun sinke oss.
Nei, den kan ikke bære oss. Vi må svømme over.
Kan du svømme?
- Ja, Mister. - Du lyver ikke, vel?
- Jeg lyver ikke, kamerat. - Ikke kall meg kamerat.
Irena! Nei!
Her. Kom.
Helvete! Her. Ta maten.
- Tok de foreldre dine også? - De er døde.
Vi hadde gård utenfor Warszawa. Da russerne kom, -
- sa de vi var kulakker som utnyttet bøndene.
Far og mor ble redde og gjemte meg på låven.
Jeg fant dem etterpå.
Jeg fant dem på magen i gjørma.
De var blitt slått og kvalt med piggtråd.
Så fanget russerne meg -
- og sendte meg til et landbrukskollektiv.
De var slemme med meg, -
- så jeg stakk av.
Jeg hadde ikke noe mat. Og da så jeg dere.
Du kan ikke svømme, vel?
- Hva? - Du har aldri vært nær vann.
Men jeg kom over, og dere fulgte etter.
Og du sa du bodde på en gård ved Warszawa.
- Ja. - Så langt kom russerne aldri.
Det var tysk territorium.
Far og mor din ble ikke drept, ble de?
Du bare fant på alt sammen.
Vi har alle gjort forferdelige ting for å overleve, -
- men du skal aldri lyve for meg igjen.
Vi har fått nok av løgner.
Vi må gå utenom.
- Rett igjennom går fortere. - Nei. De har hunder.
Hvis de slår alarm, har vi ikke en sjanse.
- Vi trenger mat, pakhan. - Jeg vet det.
- Vi risikerer å bli tatt. - Vi kaster bort tiden.
Hva er det? Hva er galt?
- Hvor er Valka? - Han gikk bak Zoran.
- Zoran, holdt du ikke øye med ham? - Det er ikke min jobb.
Faen ta ham.
Kanskje han angir oss for dusøren.
- Da risikerer han å bli arrestert. - Han er en spillefugl.
Irena, tror du han kan finne på det?
- Kanskje. - Vi trenger ikke kniven hans.
Det er en sjanse til å bli kvitt ham.
Nåvel. La oss gå.
Gå hvorhen, komiker?
Prøver du å få oss drept?
Rolig, cowboy.
Du river i stykker frakken min.
- Idiot. - Idiot?
Er jeg det? Vi får se hvem som er idiot.
Hva?
Om jeg har drept? Ja.
En hund. Hvis dere ikke tror meg, så la være å spise.
Men dere spiser, for dere vil overleve.
Jeg kan alt om å overleve. Hele livet.
Og...
...jeg har fødselsdag.
I Russland drikker vi på fødselsdager.
Hun bodde på gata.
Som meg.
Så du løy?
Den historien var sørgeligere, så dere kanskje ikke gikk fra meg.
Far og mor var polske kommunister.
De tok oss med til Sovjetunionen for å bo i Moskva.
De ville arbeide for å fremme revolusjonen.
Vi bodde på Hotel Lux med andre utenlandske kommunister.
Men de arresterte dem i 1937.
De sa de var spioner.
Politiet satte meg på barnehjem, og broren min døde.
Jeg var ti år gammel.
De kalte meg Rykov, men jeg husket vårt polske navn.
Zielinska.
Jeg sa det høyt hver kveld før jeg sovnet.
Og så stakk du av.
Det er ikke mygg rundt dem.
Hva skal vi gjøre? Stjele en båt?
- Nei, det er for farlig. - Folk blir syke.
Jeg vet det.
Er det ikke rart? Etter alt vi har klart oss gjennom, -
- er det kanskje noen små insekter som tar knekken på oss.
- Se der igjen. Ingen mygg. - Zoran. Zoran!
Hva i allverden er det han gjør?
Myggmiddel.
- Hva sa du til ham? - Hvem?
Myggmannen.
"Jeg er en rømt fange som blir plaget av mygg."
Veldig morsomt. Men hva sa du?
Kom nå.
- Farvel, Baikalsjø. - Godt gjort.
- Mister, visste du at Voss er prest? - Nei, det visste jeg ikke.
Og Tomasz er konditor, men han vil helst bli maler.
Jaså.
Zoran var på forretningsreise i Moskva. Han ble arrestert på Den Røde Plass.
Han sa han bare tok et bilde av Kreml.
Han er bokholder.
Det var som faen. Jeg har aldri møtt en morsom bokholder før.
Snakker dere ikke med hverandre?
I leirene lærer man å si så lite som mulig.
Mister Smith? Arbeidet han på Moskvas metro?
Han er ingeniør. Faren var finne. Han vokste opp i Amerika, -
- men han kunne russisk.
Og hvorfor i allverden skulle en amerikaner flytte til Russland?
På grunn av depresjonen. Sønnen flyttet med.
Hva skjedde med sønnen?
De skjøt ham. Han var 17 år.
Grensen til Mongolia ligger på andre siden av de sporene der.
- Kan vi krysse den et annet sted? - Den er sånn alle steder.
Han har rett. Vi venter til i natt.
- Hva? - Ikke noe. Jeg bare ser.
Ikke se.
- Valka? - Hva?
Hvorfor har du rasshøl tatovert på brystet?
Du burde ha dem på ræva, så du kan sitte på dem når du skiter.
Syns du det er morsomt? De er store menn.
- Valka! - Vet du ikke hva Stalin betyr?
Stålmannen. Han tar fra de rike og gir til de fattige.
Ja, selvfølgelig gjør han det.
Og så tar han dem begge og setter dem i en gulag i 25 år.
Pass deg, ravnemat.
Takk for meg, Moder Russland, men jeg kommer aldri igjen.
Du vet at de fanger deg.
Fengsel er ikke så ille.
Gjeld er noe dritt, men det er mange fengsler. De finner meg ikke.
Hva med Amerika?
Ikke noe for meg. "Frihet".
Jeg aner ikke hva jeg skulle brukt den til.
Vi må si ha det, ulven og jeg.
Du trenger ham ikke lenger.
Lykke til, Valka.
Farvel, Janusz.
Se. Kan du se?
- Tror du vi er der før kvelden? - Ja, det tror jeg.
- Hva skal vi da? - Da skal vi spise.
- Bra. - Og vi skal sove.
Vi klarte det.
Mister.
De er kommunister.
Da har det nådd hit også.
Det forandrer alt.
Vi kan ikke skjule oss noen steder.
Det er et buddhistisk tempel. Kanskje de vil gi oss husly.
- Kanskje de samarbeider med regimet. - Det er farlig.
Hva har skjedd her?
Det samme som i Russland.
Kirker ble stengt.
Prester ble skutt eller kastet i leir.
Religion ble forbudt.
De kom til kirken min i Latvia.
De ødela alt, som her.
Jeg dro tilbake samme kvelden.
Det sto bare en soldat på vakt.
Han var bare en gutt.
Jeg kvalte ham -
- til øynene hans sto ut av hodet på ham.
På en eller annen måte visste Valka det.
Han visste jeg hadde drept med kaldt blod.
- Hvor langt er det til Kina? - Jeg vet ikke.
Kanskje 5-600 kilometer rett sørover.
600 kilometer?
- Er Kina fritt? - De kjemper mot japanerne.
Etter Kina kommer Tibet. Vi kunne dra til Lhasa.
Hovedstaden.
- Vi kan dra til Tibet. - Over fjellene?
- Til India? - Ja.
Ja. Det er greit.
Hva? Hva snakker dere om?
De sa vi kunne gå gjennom Tibet, over fjellet og ned i India.
- Hvilke fjell? - Himalaya.
Vi kan slutte oss til britene og kjempe mot nazistene og russerne.
Over fjellet?
Hvordan det? På et flyvende teppe?
Hvordan?
Vi går.
Forsiktig.
Kom nå. Våkn opp.
Jeg hadde en vidunderlig drøm. Jeg skulle akkurat til å spise noe salt.
Jeg kunne nesten smake det. Jeg vil bare tilbake til drømmen.
Det er en veldig enkel oppskrift. Trenger bare litt rosmarin og muskatnøtt.
- Muskatnøtt? Hva med saltet? - Det kommer vi til.
Tilsett oljen og la det marinere, mens du gjør klar kyllingen.
- Det er her saltet kommer inn. - Fint.
Du gnir det inn i kyllingskinnet sammen med litt paprika.
- Men med dobbelt så mye salt. - Nei, da blir den altfor salt.
- Det blåser jeg i. Mer salt. - Jeg vil ikke ødelegge den.
- Lag den med dobbelt så mye salt. - Nei.
- Tomasz. - Nei.
Stå i ro. Nei, ikke løp!
Stå i ro og smil vennlig.
Smil, alle sammen.
God dag, god dag.
- Russere? - Nei. Amerikaner.
- Lhasa? - Ja. Lhasa. Tibet.
- Pilegrimer? - Ja.
- Ingen hester? - Vi har ikke råd til hester.
- Kone? - Nei. Datter.
God morgen.
Sør er der.
- Skal vi spise den der? - Det er enten den eller fisk.
- Den ser ut som et fuglereir. - Den beskytter mot solen.
Prøv disse på føttene.
Sør. Kom igjen. Vi fortsetter.
Nei, det er en luftspeiling igjen.
Vi har ikke mer vann. Det er trær der borte.
Hvis det er trær der, er det vann.
Men det er østover. Vi må sørover.
- Men vi er nødt til å prøve. - Vi må fortsette sørover.
- Ellers dør vi alle sammen. - Faen heller. Vi dør jo.
- Vi dør jo allerede. - Stopp.
Det er en luftspeiling! Det er bare en luftspeiling.
Det er ikke fugler over luftspeilinger.
Det er ikke fugler over luftspeilinger!
Det er en brønn!
Ikke drikk for mye, da blir dere syke.
- Her er det i det minste vann. - Men det er ikke mat her.
- Kanskje det kommer noen nomader. - Når da?
- Neste uke? Neste måned? - La oss bli her et par dager til.
Uten mat blir vi bare svakere.
Kanskje for svake til å gå.
Jeg vet ikke. Etter de siste dagene her...
Jeg vet ikke om jeg kan klare det igjen.
Det var et mirakel at vi fant denne brønnen.
Kan vi regne med et mirakel til? Janusz?
Gi meg masse.
Vent, vent!
Kom igjen, Tomasz.
Hatten, takk.
Lenger ned.
Løp! Løp!
Tilbake! I dekning!
Irena.
Litt tørket fisk.
Takk.
Her.
- Kan du finne brønnen igjen? - Det var langt ute av kurs.
Langt mot øst.
Det er ingen landemerker her.
Jeg kan aldri finne den igjen.
Da jeg hjalp far på åkeren sugde vi på småstein.
Da følte man seg mindre tørst.
Janusz.
Solstikk?
Jeg er en byrde for dere.
Nei.
Gjør det vondt?
Nei, overhode ikke.
De må være hovne fordi jeg har gått så langt.
Tror ikke du også, Mister?
Jo.
Legg deg ned igjen, og så dekker vi til beina dine.
- Irena, vi kan godt stoppe litt. - Nei.
Sug på denne.
Nei. Ikke, vær så snill.
Kom. Vi må fortsette.
Jeg heter Irena Zielinska.
Legg meg ned, Andreis.
Bare legg meg ned.
Det skal gå bra.
Be dine engler å motta henne -
- og å føre henne til himmelen.
Hennes hjem.
- Amen. - Amen.
Amen.
Jeg liker denne her.
- Når tegnet du den? - Andre kvelden i gulagen.
Stakkars Kazik. Han slet alltid med føttene.
Hvem er det?
- Det er deg. - Det ser ut som faren min.
- Ser jeg sånn ut nå? - Nei. Nei, du ser verre ut.
Du har fanget smilet hennes.
Se.
Det er bare en skisse, men jeg vil gjøre den ferdig.
- Det vil jeg. - Det er en virkelig fin tegning.
Du er en stor kunstner, Tomasz.
Det er nærmest et fotografi. Skyggene.
Det er virkelig flott.
Vi må bort til de åsene.
Kanskje det er vann der.
Kom. Opp med dere. Opp.
Mister. Kom igjen.
Fortsett uten meg.
Jeg er ferdig.
Gå.
Gå til åsene og let etter vann.
- Vent på oss der. - Nei.
Vi skal ta dere igjen.
- Fant dere vann? - Nei.
Vis meg hvor.
Kan du vise meg hvor?
Hvor er du?
Vann!
Zoran.
Her et sted.
Se der.
Tenk om den er giftig?
Vi bare skjærer av hodet.
Få kniven. Se der.
- Det smaker kylling. - Ja.
En stor, svart, giftig kylling uten bein.
Det er ikke så verst.
Valka snakket om å spise hverandre da vi var i Sibir.
Gjorde han?
Og ville du ha spist meg?
Ja.
- Ja, selvfølgelig. - Jeg ville aldri ha spist deg.
- Hvorfor ikke? - Du er for seig og bitter.
Jeg vil heller spise slange.
Her er litt vann.
- Det er livsfarlig. - Hva?
Godhet.
Hvor lenge kan vi overleve på gjørme og slanger?
Bare legg meg igjen her.
Du klarer ikke, hva?
- Hør her, Mister. - Hva?
Jeg kan kanskje ikke fornavnet ditt, -
- men jeg vet hva sønnen din het.
- Det fortalte Irena. - Ja.
Får jeg si navnet hans?
David.
Å si navnet hans bringer ham ikke tilbake.
Prøver du å gi meg tilbake livsviljen?
- Hindre meg i å gi opp? - Holder du på å gi opp?
I leirene var det noen som så døden som en befrielse.
- Hvorfor tok du ikke bare livet av deg? - Å overleve var en form for protest.
- Å leve videre var mi straff. - Straff for hva?
Jeg tok David med til Russland.
Og nå er det ingen til å tilgi deg.
Og du kan ikke tilgi deg selv.
Irena fortalte meg -
- at de torturerte din kone, -
- og at hun vitnet mot deg.
Ja.
De gjorde det samme med gutten min.
Og så skjøt de ham i hodet.
Min kone lever.
Hun overlevde og ble løslatt.
Såpass vet jeg.
Men hun vil aldri kunne tilgi seg selv for det hun har gjort.
Det er bare jeg som kan gjøre det.
Hun piner seg selv, som du gjør.
Så jeg må hjem.
Jeg skal hjem.
Janusz!
Pakk sakene dine. Fort.
Janusz!
Hører dere det?
Hva er det?
Tibet.
Jeg ønsker dere alt vel.
Lhasa.
Og hvor er India?
India.
India? Ja.
Det fins en sti til Sikkim, over fjellene.
Mange tar den veien.
- Er det landsbyer på veien? - Små landsbyer, ja.
De vil gi dere mat og ved.
- Men dere kan ikke dra nå. - Hvorfor ikke?
Hvis det kommer mye snø, blir det veldig tungt.
Vent til våren.
Denne familien vil ta seg av dere.
Vi kan ikke krysse fjellene om vinteren.
Han sa det var tungt, men ikke umulig.
- Janusz, bare tre måneder. - Vi kan ikke gi oss nå.
Hvis vi stopper nå, bukker vi under for utmattelsen.
Det er ikke å gi seg. Vi er utslitt.
Jeg skal sove til våren som en bjørn i et hi.
Du kan studere buddhisme og bli munk, -
- men først må du lære å like teen deres.
- Jeg liker teen alt. - God natt.
Hva med deg, Mister? Hva vil du gjøre i de tre-fire månedene?
Jeg drar til Lhasa.
Vår venn har en kontakt som kan få meg ut gjennom Kina.
Det fins amerikansk militær der.
"Enhver er seg selv nærmest." Er det ikke det amerikanere sier?
- Zoran? - Hva?
Vi slapp ut.
Vi klarte det.
Du har rett. Han har rett.
Bortsett fra et par fjell, så er vi der.
- Vi klarte det. - Ikke alle sammen.
Nei. Ikke alle sammen.
Hva vil du gjøre, Mister?
- Når du kommer hjem? - Hjem?
- Bygge metroer? - Kanskje jeg vil drive litt rundt.
Jeg vil slåss.
Først mot tyskerne, og så mot russerne.
Og så? Bygge opp igjen kirken din?
Nei.
Jeg vil dø i strid.
Jeg vil gi Tomasz' tegninger til en avis. Få dem utgitt et sted.
Og så vil jeg tilberede kyllingen hans, -
- men med ekstra salt, bare for å erte ham.
Og du, Janusz?
Så lenge kommunistene er i Polen, kan du ikke dra hjem.
De vil skyte deg, Janusz.
Jeg vil bare fortsette til det er over.
Bare fortsette å gå.
Han har gått.
Janusz!
Namaste.
Velkommen til India. Pass og papirer, takk.
- Vi har ikke pass. - Det gjør ikke noe. Bli med meg.
- Hvor kommer dere fra? - Sibir.
- Og hvordan har dere kommet hit? - Vi gikk.
8. mai 1945. Seier i Europa.
1945-1949. Sovjetunionen påtvinger Polen kommunisme.
Et jernteppe legger seg over Øst-Europa.
1956. Oppstanden i Ungarn.
1961. Berlinmuren blir reist.
1968. Sovjetunionen sender tropper inn i Praha.
1980. Polske "Solidaritet" utfordrer kommunismen.
1989. Kommunismen bryter sammen.
Polen fritt.
Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!