1941 kolme miestä käveli Himalajan kautta Intiaan.
He olivat selvinneet 6400 kilometrin kävelystä vapauteen
Tämä elokuva on omistettu heille
Hitler hyökkäsi Puolaan lännestä Useita päiviä myöhemmin Stalin hyökkäsi idästä
He jakoivat maan keskenään
Ei.
Tuokaa todistaja.
Tunneteko tämän miehen?
Kyllä.
Hänen nimensä?
Todistaja, mikä on suhteenne tähän mieheen?
Olen hänen vaimonsa.
Syytetty, vahvistatteko tämän?
Kyllä.
Todistaja, mitä teillä on sanottavaa syytetylle?
Keskusteluissa hänen kanssaan, olen tullut tietoiseksi hänen kriittisyydestä puolueen suhteen,
erityisesti Neuvostoliiton johtajaa, toveri Stalinia, vastaan.
Mitä he ovat tehneet sinulle?
Syytetty, vahvistatteko nämä syytökset?
Todistaja, mitä muuta tiedätte syytetystä?
Hän on vakoillut ulkomaisille valloille.
Syytetty, vahvistatteko tämän?
En.
Todistaja, saatte poistua. Vartija!
Hän on allekirjoittanut täydellisen lausunnon...
yksityiskohtaisesti teidän vakoilu ja sabotaasi-toiminnasta.
Allekirjoitatteko nyt?
Mitä olette tehneet hänelle?
Kansan viholliset.
Katsokaa ympärillenne ja ymmärtäkää...
etteivät meidän aseemmme tai koiramme tai piikkilankamme muodosta vankilaanne...
Siperia on vankilanne.
Kaikki 5 miljoonaa neliömailia siitä.
Luonto on vanginvartijanne ja se on armoton.
Jos luonto ei tapa teitä.... paikalliset tekevät sen.
Jokaisen karkulaisen päästä on luvattu palkkio.
Katso noita miesparkoja.
Heillä on hämäräsokeus.
Näin sitä kauttakulkuleirillä.
Se on nälästä johtuvasta vitamiinin puutteesta.
Tässä.
Oletko suunnitellut selviäväsi puolella annoksella, poika?
Katso, hän on vanha mies.
Minä olen vanha mies.
Olen elossa aamulla. Hän ei ole.
Kiltteys.
Se voi tappaa sinut täällä.
Hän on amerikkalainen.
Täällä? Kuinka?
Stalin vihaa ulkomaalaisia,
ja siihen sisältyy puolalaiset.
Olet puolalainen, eikö?
Pidän teistä puolalaisista.
Polttavasta epäoikeudenmukaisuuden tunteestanne,
vapauden kaipuustanne.
Khabarov... Andrei Timofeyevich.
Weiszczek... Janusz.
Syytteesi, jos saan kysyä, Janusz?
58-10.
Vakoilija.
Niin he sanoivat minulle.
10 vuotta?
Ei. 20.
58-14. Sabotaasi. 10 vuotta.
Ja olit linjan neuvostoliittolaisella puolella,
ja ne pidättivät sinut. Ne syyttävät sinua vakoilusta.
Kiduttivat sinua, vai?
Allekirjoititko tunnustuksen?
En.
En allekirjoittanut sitä,
joten he... he kiduttivat jotain toista.
Suo anteeksi.
Minä olin näyttelijä.
Elokuvissa.
Viimeisemmässä elokuvassa, näyttelin aristokraattia.
He pidättivät minut, kun elokuva oli julkaistu.
Miksi?
Väitettiin,
että olin ylentänyt vanhan aateliston.
Eli sait 10 vuotta suorituksesta elokuvassa.
Minulla on ollut parempia ilmoituksia.
Ei.
Pelaan luotolla.
Luotollako? Olet ennestäänkin velkaa.
Urki.
Tietääkö kukaan, kenen nämä ovat?
Ammattirikollisia.
Murhaajia ja varkaita.
Älä tuijota heitä.
Vartijat antavat heidän johtaa asioita täällä,
ja heitä tulee pelätä.
Miksi ne sitten antavat heidän johtaa asioita?
Koska he ovat porvarillisen yhteiskunnan sivutuote
ja niin ollen ihmisten ystäviä.
Me olemme poliittisia vankeja, joten olemme ihmisten vihollisia.
Neuvostoliitosta on tullut yksi suuri vankila.
Orjatyövoimaa.
He ovat neuvostoliittolaisen imperiumin kaukaisista alueista,
kaikki kiinni samassa verkossa.
Entä, onko kukaan kiemurrellut ulos verkosta?
Ei, Janusz. Sinun täytyy olla varovainen.
Stalinilla on korvia ja silmiä joka puolella,
jopa täälläkin.
Jos et ole tarpeeksi varovainen,
kuolet yhdessä vuodessa.
Jos et kirjaimellisesti,
niin henkisesti.
Kuinka kauan olet ollut täällä?
11 kuukautta ja 29 päivää.
Otetaan se villapaita.
Ota takki.
Minä haluan villapaidan.
Tekikö isoäitisi sen sinulle.
Sinulla ei ole valtaa täällä.
Villapaita.
Makkaraa varten.
Tee minulle.
Haluat minun piirtävän sinut?
Ei. Et minua.
Jim tunsi väreiden kulkevan vartalonsa läpi, kun vanha merirosvo tuijotti häntä.
Hän oli kauttaaltaan arpien ja tatuointien peitossa.
Ja hänellä oli vain yksi jalka.
"Minä olen Pitkä John Silver", hän sanoi.
Tunsin samanlaisen tyypin, kuin hän. Muistatko Igor? Hänellä oli yksi jalka.
Turpa kiinni.
Jatka, niin saat vähän leipää.
Kuinka tämä Pitkä John Silver löysi aarteen?
Jim seilasi aarresaarelle tämän murhanhimoisen kurkunleikkaaja-joukon kanssa,
miesten, jotka tappaisivat sinut silmänräpäyksessä, miehet, jotka rakastivat vain kultaa.
Täitä?
Syövät minut elävältä.
Tuota varten minulla on vanha kansan-parannus. Tule.
Kaivos.
Ne räjäyttävät öisin.
Mitä sinä teet?
Meidän täytyy olla nopeita.
Tai tämä ei ole täällä aamulla.
Aiotko jättää sen tänne koko yöksi? Miksi?
Tulet näkemään.
Se voidaan tehdä.
Tiedän tien piikkilangan läpi.
Miten?
Lazar, kollegani,
hän on työnjohtaja rakennuksella.
Hän näytti minulle.
Jos joskus pakenet leiriltä,
ja olen odottanut niin kauan sinun kaltaistasi,
joku, jolla on voimaa,
tahtoa kestää loppuun asti.
Mutta mennä minne?
Tarkoitan, emme voi mennä länteen.
Osassa Saksaa, on neuvostoliittolaisia.
Ja idässä, pelkkää Neuvostoliittoa Tyynelle merelle.
Ei, ei, ei, ei.
Ei pohjoinen. Täytyy olla etelä.
Oikein.
Mutta tiedätkö, missä olemme? Täsmälleen, tarkoitan?
Uskon meidän olevan 500 kilometriä pohjoiseen Baikal-järvestä.
Tässä on järvi.
Leiri on täällä.
Ja raja täällä.
Voisimme seurata järven reunaa täällä.
Se johtaa etelään.
Aivan oikein. Sitten ylitämme Trans-Siperian radan
Mongolian rajalle ja vapauteen.
Kevät on jo ovella.
Meidän täytyy odottaa syksyyn.
Ei. Miksi odottaa?
Miksi?
Koska täältä on tuhat kilometriä rajalle, ehkä enemmänkin.
Tarvitsemme huolellisen suunnitelman. Tarvitsemme läjäpäin ruokaa.
Olen jo aloittanut kaupanteon.
Sinun täytyy tehdä samoin.
Ja syksyllä, sää on enemmän ennustettavissa.
Voimme käyttää uutta lunta jälkiemme peittämiseen.
Ja me tuomme ystäväni.
Ystäväsikö? Luotatko heihin?
Tietenkin.
He kaikki eivät selviä.
Mutta he kuolevat vapaina miehinä.
Vapaina.
Seis!
Kuule, se vain pahenee.
Mitä pitäisi tehdä?
Sinun päätöksesi.
Me jäädymme.
Meidän pitää palata.
Niin ja sen takia he saavat pääni.
Komentaja, me kuolemme tänne.
Makuulle.
Me jäädymme.
Olemme kusessa.
Alas maahan.
Alas!
Jäädymme alle tunnissa.
Ei vittu paljon heiluta, vaikka kuolisitte saman tien.
Mutta menetätte 200 miestä...
ja teillä olisi pikkuisen selittämistä.
Voi koskea pahastikin teihin.
Alas maahan!
Voisimme siirtyä metsään, etsiä suojaa.
Alas maahan.
Seis!
Pysy paikoillasi!
Minä ammun!
Siinä on hyvin rohkea mies.
Viekää vangit metsän suojaan!
Ampukaa heidät, jos pakenevat.
Ensiksi tarvitsemme isoja oksia!
Yksi joka puolelle ja sitten yksi taakse!
Auta minua, Kazik.
Nämä tähän alas, pankaa se siihen haaraan.
Kyllä.
Seuraa minua. Menemme molemmat näin.
Mitä?
Hyvä.
Kyllä. Pane se siihen.
Zoran! Sinun peittosi!
Tuulensuojaksi.
Mene sisään. Tule.
Tule!
Tule kanssamme! Meidän täytyy suojautua!
Olen Zoran, Jugoslavasta. Tuo on Janusz.
Ja hän on Kazik.
Horodinsky.
He ovat puolalaisia.
Voss. Olen Latviasta.
Se on Kansainliitossa.
Ja sinä olet?
Smith.
Ja etunimesi.
Herra.
Herra Smith.
Aivan oikein.
Yhtä hyvin meidät olisi voitu ampua eilen.
Olemme täällä kaivoksen takia.
Nämä kaulukset ovat samanlaisia, kuin mitä muinaisen Egyptin ihmiset käyttivät.
Kyllä, mutta hevosillaan, luultavasti.
Ei. Ei, ei. Samoja kuin ihmisillä.
Mistä tiedät?
Olin Egyptologian professori,
Leningradin yliopistolla.
Oletko hullu? He ampuvat sinut.
Minun täytyy päästä ulos täältä.
Minun täytyy päästä takaisin.
Se voidaan tehdä.
Mikä voidaan tehdä?
Hän tietää tien läpi piikkilangan.
Hänellä on suunnitelma.
Kenellä on suunnitelma?
Hänen nimensä on Khabarov.
Näyttelijä.
Tunnetko hänet?
Hän ei aio paeta.
Mitä sinä tarkoitat?
Hän on valehtelija.
Hän on ollut täällä vuosia.
Etsii uusia tulokkaita.
Minua, kun ensimmäisen kerran tulin tänne.
Hän vain haluaa puhua karkaamisesta.
Olen tuntenut muita hänen kaltaisiaan.
Miksi uskoisin sinua?
Mikään ei ole turhaan leireillä.
Sinulta hän saa energiasi, rohkeutesi.
Ruokit hänen unelmaansa paosta.
Autat häntä pysymään elossa.
Hän ei ole muuta kuin iilimato.
Olet kylmä paskiainen, Herra.
Olen yhä elossa, se riittää.
Mutta en aio olla toiset kuusi kuukautta,
etkä sinäkään, et täällä.
Ei näissä kaivoksissa.
Mutta jos olet tosissasi...
oikein tosissasi pakenemisestasi täältä...
Olen kanssasi.
Luulin sinun olevan erakko.
Sitä ei voi tehdä yksin.
Sitä paitsi, sinulla on heikkous...
...josta voisi olla hyötyä minulle.
Ja mikähän se on?
Kiltteys.
Jos minulle tapahtuu jotakin,
luotan siihen, että kannat minut.
Khabarov.
Khabarov, tule.
Mitä?
Tule mukaani. Nyt.
Mikä on? Mitä?
Tule. Katso tätä.
Katso tätä.
Voimme lähteä. Voimme lähteä tänä yönä.
Myrsky peittää jälkemme.
Ei, ei. Mitä sinä oikein puhut? Se on ohimenevä myrsky!
Ei, se riittää.
Janusz, se on mahdotonta.
Tarvitsemme... Tarvitsemme yksityiskohtaista valmistelua,
tarvitsemme suunnitelmia, karttoja.
Ei, ajoitus ei ikinä ole parempi.
Kuule, he eivät odota sitä nyt.
Oletko hullu?
Entä välimatkat, häh?
Se on tuhansia kilometrejä ja tarvitsemme ruokaa.
Paljon ruokaa.
Mutta meillä on ruokaa. Sinulla on ruokaa.
Kuule, amerikkalainen tulee kanssamme.
Käymme kauppaa, aivan niin kuin sanoit.
Kuinka kauaksi se riittää?
Olen viettänyt puolet elämästäni
metsissä ja vuorilla.
Voimme elää maasta.
Sinä et ymmärrä. Olet liian nuori.
Sitä ei voi tehdä.
Mitä muuta siinä on?
Kuuntelitko minua?
Jäädä tänne ja kuolla?
Sitä ei voi tehdä.
Andrei! Miten pääsemme tuon piikkilangan läpi?
En tiedä, mistä sinä oikein puhut.
Sinun ystäväsi Lazar...
Tarkoitan, hän tietää, vai tietääkö?
Sanoit minulle niin.
Painu vittuun.
Et pysty näkemään, niinkö?
Ole kiltti, älä jätä minua jälkeen.
Lupaa minulle, Andrejs.
Voin pitää kiinni olkapäästäsi yöllä.
Pystyn näkemään varjoja.
Päivisin näen aivan hyvin.
En pidättele sinua.
Älä kerro muille, pyydän.
Täällä, minä kuolen.
Sveitsiläinen.
Kultaa.
Ensin, sinun täytyy pysäyttää generaattori.
Tulee pimeää, ehkä vain 10 minuutiksi.
Siinä on mahdollisuutesi.
Sinun täytyy odottaa viimeiseen vahdin vaihtoon asti.
Täällä ei ole salaisuuksia.
Mitä sinä haluat?
Peli kulkee minua vastaan.
Pieni velka, he ottavat sormet.
Iso velka, he ottavat pään.
Minulla, iso velka.
Mutta en koskaa pelaa Suttani.
Metsässä, tarvitsette veistä,
ja minä ihmettä. Auta minut pois täältä.
He katkaisivat pylvään.
En näe mitään!
Siellä! Piikkilanka on katkaistu!
Päästäkää koirat irti!
Vauhtia!
Jatka matkaasi!
Meidän täytyy jatkaa! Nouse ylös!
Nouse ylös!
Liikettä, tai kuolemme tähän paikkaan.
Tiedät kuinka nopeita koirat ovat.
Juokse saatana!
Herra, vauhtia, katso minua.
Onko minun vuoro kantaa sinua?
Anna tulla.
Vauhtia!
Janusz, emme näe mitään!
Lumi sokeuttaa meidät!
Janusz!
Tarvitsen veistäsi!
Anna veitsi minulle!
Veitsesi!
Janusz, meidän täytyy mennä suojaan!
Emme voi jatkaa!
Ettekö tajua? Tämä on täydellinen!
He eivät koskaan löydä meitä näin.
Ikinä!
Tuijotat minua kuin käärme kania.
Hän opettaa minulle Englantia.
Puhun hyvin, häh?
Leipää sanoista, eikö niin, cowboy?
Kuinka pitkälle olemme päässeet?
Ehkä 20, 30 kilometriä.
Eikö enempää?
Vähemmän, jos kierrämme ympyrää,
niinkuin kana ilman päätä.
Selvä, katsotaanpas, mitä meillä on.
Jokainen, tulkaa.
Jaamme kaiken.
Entä sinä?
Mitä?
Onko sinulla?
Ja se takki.
Se ei ole sinun takki.
Tuo on Khabarovin takki.
Kyllä, hän antoi sen minulle.
Ja...
Näetkö?
Hän aikoi kertoa.
Älä huolestu. Puhuin hänelle.
Kaikki kunnossa.
Olet tehnyt kaupat paholaisen kanssa.
Käsitätkö sen?
Onko sinulla veistä?
Suunnistaakseen hän käyttää ruohoa ja sammalta. Mitä se on?
Vannon Jumalan nimeen, että hänen on parempi tietää mitä tekee.
Sinun pitäisi olla kiitollinen, että ylipäänsä olet täällä.
Kiitollisuus on koirille.
Mitä se on?
Susia. Se on vain susia.
Vain susia.
Etelä.
Baikal-järvi.
Sinä olet Pakhan.
Olenko?
Mikä on Pakhan?
Urki-pomo.
Me emme ole rikollisia.
Me pakenemme rikollisia.
Olen seurannut sinua.
Vannon Jumalan nimeen, että olet voittanut kunnioitukseni
tikuillasi ja männynkävyillä.
Tulen sinun ja kuoleman väliin.
Eli haluat olla henkivartijani?
Se on Urka tapa.
Sinulla on minut ja Susi.
Janusz, kauanko vielä, kunnes tulemme järvelle?
Kauanko?
3,4 viikkoa.
Ehkä enemmän.
Olemme täällä jossakin.
Ja täällä alhaalla, Trans-Siperian Rautatie,
ja Mongolian raja.
Mongolia näyttää olevan niin kaukana.
Mongolia? Menen kauemmaksi.
Amerikkaan.
Näin se menee... meillä on ruokaa yhdeksi viikoksi.
Ei ole enempää tulitikkuja.
Mutta meillä on vielä Khabarovin piikivi.
Tarvitsemme lihaa.
Voin tehdä ansoja.
Liikumme liian nopeasti odottaaksemme ansoja.
Löydämme maatiloja, kyliä, hankimme ruokaa niistä.
Päästämme on luvattu palkkio. Muistakaa se.
Varastetaan sitä. Öisin. He eivät ikinä saa tietää.
Emme ole varkaita.
Sitten minä varastan ja syön.
Sinä voit katsella.
Mikä se on?
Piikkilankaa.
Hän tekee ongen koukkua.
Siten me selviydymme.
Kaloilla?
Mutta minä en syö kalaa.
Sitten sinä kuolet.
Tulkaa,
meidän täytyy tehdä valkea.
Tulkaa, paljon ruokaa.
Tulee olemaan alle 40 tänä yönä.
Tomasz?
Ei, ei, ei liikaa.
Kazik?
Hän on vielä poissa, etsii puita.
Hänellä on hämäräsokeus.
Kazik!
Janusz!
Professori.
Minä tulin kaivokselta löytääkseni teidät.
Luulin olevani yksin.
Olen kävellyt kanssasi jonkin aikaa.
Istun vain minuutiksi.
Ei tarvitse mennä pitkälle.
Me teimme sen.
Me todella teimme sen.
Eikö se olekin jotain?
Herra, ota tämä viaton sielu huomaasi.
Aamen.
Vapaa mies kuoli täällä tänään.
Silti, yksi suu vähemmän ruokittavaksi.
Mitä?
He löytävät luumme ja sinun piirrustuksesi
sadan vuoden päästä
ja sanovat "Katsokaa, hieno esimerkki varhaisesta Kulakista."
Ole hiljaa vitsiesi kanssa.
Mene etsimään ruokaa, niinkuin muutkin.
Ole sinä hiljaa!
Piirtelet koko päivän, aivan kuin olisit lomalla. Olen sairas.
Minä teen ruokaa.
He löytävät ruokaa.
Mitä sinä teet koskaan?
Et mitään.
Mutta saan teidät kaikki nauramaan.
Ei, et enää.
No...
kuka on ensimmäinen?
Mitä tarkoitat, ensimmäinen?
Ensimmäinen kuolemaan.
Mielestäni taiteilija.
Mutta parempi, jos se olisi hän, hauska mies.
Miksi parempi, jos se olisi Zoran?
Pehmeämpi.
Mureampi.
Herra nappaa vain pikkukaloja nyt.
Meidän täytyy saada lihaa, tai kuolemme.
Sinä olet Pakhan, olet ajatellut sitä.
Me kaikki olemme.
Siksi otit mukaan ylimääräisiä, eikö niin?
Ruoa'aksi?
Ei, ei... saamme lisää ruokaa, kun pääsemme
Baikal-järvelle.
Siellä on paljon kaloja.
Sanoit, että olisimme nähneet järven viikko sitten.
Olemme eksyneet, Pakhan.
Jos löydän järven,
tulen takaisin viikossa.
Jos en, no, olette omillanne.
Tiedän.
Ystävämme Valka.
Älä päästä häntä silmistäsi.
Tässä.
Tuoretta tänä aamuna.
Kiitos.
Onnea matkaan.
Sinulle myös.
Janusz!
Minä näin sen.
Minä näin järven.
Rauhallisesti.
Kolmen päivän päässä täältä.
Kiviä! Kerätkää kiviä!
Kuumentakaa niitä nuotiossa!
Mikä se on?
Joku seuraa meitä.
Hän on tuon tumman tiheikön takana.
Jos hän antaa meidän mennä,
he ovat joka puolella meitä ennen pitkää.
Hän on oikeassa. Meidän täytyy tehdä tämä.
Ei tappamista.
Eikö?
Luulen, että olet tappanut aikaisemmin.
Rukoilet liikaa, viattomaksi mieheksi.
Valka, kierrä sinä takaa,
siinä tapauksessa, että hän lähtee karkuun. Mene.
Hajaantukaa.
Valka, ei.
Ei!
Emme satuta sinua.
Polakki.
Polakki? Mitä hän haluaa?
En tiedä. Se on tyttö.
Ja hän on puolalainen.
Hän on seurannut meitä useita päiviä.
Ja mitä?
Hän haluaa ruokaa, suojelua.
Hän on pelännyt liikaa lähestyäkseen meitä,
kunnes hän oli varma, ettemme olleet ryssiä.
Haluaako hän matkata meidän kanssa?
Hän on pakomatkalla, niinkuin mekin.
Hän hidastaa meitä.
Hän sanoi paenneensa
venäläisestä kolhoosista.
Tunnen tämä tyypin... katumustalaisia.
On tuhansia samanlaisia, vähemmän käyttöä kuin koiralla!
Pakhan, älä tee tätä.
Älä viitsi. Hän näkee nälkää.
Voimme hädintuskin ruokkia itsemme.
Niin, ehkä on ystävällisempää jättää hänet.
Ei, hänet lähetettiin meille. Emme voi jättää häntä.
Janusz, ei ole muuta mahdollisuutta.
Hei, hei, hei, hei!
Hei! Hei, hei, hei, hei!
Pysykää loitolla.
Varokaa mutaa.
Rauhallisesti.
Valka.
Tässä sinä olet.
Löydettiin vähän ruokaa.
Hänen nimensä on Irena.
Oko soppa valmista?
Kyllä.
Hyvä.
Sekoita.
No?
Mikä niin hauskaa on?
Oletko sinä...
oletko menossa toimistolle tänä aamuna?
Valka?
Valka.
Tule.
Sinä olet seuraava. Mene.
Valka, tule!
Ota paita pois.
Miksi teemme tämän?
Ettemme näyttäisi rosvoilta ja ryöväreiltä.
Pää ylös.
Nyt, paikoillasi.
Oikein paikoillasi, pyydän.
Pää ylös.
Enemmän.
Ei.
En voi uskoa, että hän on puolalainen.
Hänet on koulutettu.
Puhuu hyvin Englantia, Ranskaa.
Ihanko totta?
Et pidä hänestä, ethän?
Puhu Valkalle hänestä.
Hän ei edes usko tytön olevan puolalainen.
Minä puhuin Valkan kanssa
Ja muiden.
Heille sopii, että tyttö tulee kanssamme.
Mitä, oletko eri mieltä?
Täällä ei ole tilaa tunteilulle, sinä tiedät sen.
Paitsi ruoka, hän hidastaa meitä.
Ei, se ei kanna painoamme.
Meidän täytyy uida yli.
Osaatko uida?
Kyllä, Herra.
Et kai valehtelisi minulle?
Minä en valehtele, toveri.
Äläkä sano minua toveriksi.
Irena, ei!
Tässä, tule.
Tässä, ota ruoka.
Pidätettiinkö vanhempasi sinun kanssa?
He ovat kuolleet.
Asuimme maatilalla Varsovan ulkopuolella.
Kun venäläiset tulivat,
he sanoivat meidän olevan kulakkeja
ja riistivät talonpoikia.
Vanhempani olivat peloissaan ja kätkivät minut latoon.
Löysin heidät myöhemmin.
Minä...
Löysin heidät kasvoillaan mudassa.
Heitä oli lyöty ja kuristettu piikkilangalla.
Myöhemmin venäläiset nappasivat minut
ja lähettivät minut kolhoosiin.
He olivat julmia minua kohtaan.
Minä pakenin.
Minulla ei ollut ruokaa.
Ja sitten näin teidät.
Et osaa uida, osaatko?
Mitä?
Et ole ollut elämässäsi lähellä vettä.
Mutta minä pääsin yli, enkö päässytkin? Ja te seurasitte.
Ja sanoit eläväsi maatilalla lähellä Varsovaa?
Kyllä.
Neuvostoliittolaiset eivät päässeet niin kauaksi.
Se oli Saksan aluetta.
Vanhempiasi ei ole murhattu, eihän?
Sinä keksit sen kaiken.
Olemme kaikki tehneet kamalia asioita selviytyäksemme.
Mutta älä ikinä valehtele minulle uudestaan.
Olemme saaneet tarpeeksi valehtelusta.
Meidän täytyy kiertää se.
Nopeampi mennä läpi.
Ei, heillä on koiria.
Jos ne nostavat metelin, niin meillä ei ole mahdollisuutta.
Tarvitsemme ruokaa taas, Pakhan.
Tiedän meidän tarvitsevan ruokaa,
mutta emme voi mennä tuohon kylään ja ottaa riskiä pidätyksestä.
Tuhlaamme aikaa.
Mikä on? Mikä hätänä?
Missä Valka on?
Hän oli Zoranin takana.
Zoran, etkö vahtinut häntä?
En ole hänen vartijansa.
Saakeli.
Hän voisi antaa meidät ilmi palkkion takia.
Ja riskeerata pidätyksen?
Hän on peluri.
Irena, luuletko hänen voivan tehdä sen?
Hän voisi.
Emme tarvitse hänen veistä.
Voimme tehdä sellaisen peuran luusta.
On mahdollisuus päästä hänestä eroon.
Hyvä on.
Mennään.
Vahdi sitä, hauska mies.
Hei, hei, hei!
Haluatko tapattaa meidät kaikki?
Rauhallisesti, cowboy.
Voit repiä takkini.
Idiootti.
Idioottiko?
Olenko vai?
Katsotaan, kuka on idiootti.
Mitä?
Tapoinko minä?
Kyllä.
Koiran.
Älkää uskoko minua, silloin ette syö.
Mutta syötte, koska haluatte selviytyä.
Minä tiedän selviytymisestä.
Koko elämäni.
Ja...
on syntymäpäiväni.
Venäjällä, se tarkoittaa, että ryyppäämme.
Hän elää kaduilla, minun tavoin.
Eli tarina mitä kerroit meille, ei ollut totta.
Luulin, että tarina olisi surullisempi,
ettekä te jättäisi minua jälkeen.
Vanhempani olivat puolalaisia kommunisteja.
He veivät meidät elämään Moskovaan, Neuvostoliittoon.
He halusivat työskennellä vallankumoukselle.
Asuimme Hotelli Luxissa,
useiden ulkomaisten kommunistien kanssa.
Mutta heidät pidätettiin 1937.
Sanoivat heidän olleen vakoojia.
Poliisi pani minut orpokotiin.
Ja veljeni,
hän kuoli.
Olin kymmenvuotias.
He kutsuivat minua Rykoviksi,
mutta muistan puolalaisen nimeni... Zielinska.
Minulla oli tapana sanoa se joka yö, ennen kuin menin nukkumaan.
Joten sinä pakenit.
Niillä ei ole hyttysiä.
Mitä me teemme?
Varastetaan vene?
Ei, liian vaarallista.
Ihmiset tulevat sairaaksi.
Tiedän.
Eikö se ole outoa?
Kaiken jälkeen, mitä olemme kohdanneet,
nämä pienet itikat voivat kaataa meidät.
Siinä se on taas.
Ei hyttysiä!
Zoran! Zoran!
Jumalan tähden, mitä hän tekee?
Hyttyskarkotin.
Mitä sanoit hänelle?
Kenelle?
Hyttysmiehelle.
Olen karannut vanki,
jota hyttyset vaivaa.
Hyvin hauskaa.
Oikeasti, mitä sinä sanoit?
Älä viitsi mies.
Pelle.
Hyvästi, Baikal-järvi.
Hyvin tehty.
Herra, tiesitkö, että Voss on pappi?
En tiennyt sitä.
Ja Tomasz on kondiittori,
mutta hän haluaa olla taiteilija.
Älä ihmeessä.
Ja Zoran oli Moskovassa liiketoiminassa,
pidätettiin Punaisella Torilla.
Hän sanoi vain ottavansa valokuvaa Kremlistä.
Hän on kirjanpitäjä.
No, jopas nyt jotakin.
En ole ikinä tuntenut hauskaa kirjanpitäjää.
Ettekö te puhu toisillenne?
Leireillä opit sanomaan mahdollisimman vähän.
Herra Smithkö?
Työskentelikö hän Moskovan Metrossa?
Hän on insinööri.
Hänen isänsä oli Suomalainen.
Varttui Amerikassa, mutta hän osaa puhua Venäjää.
Ja miksi Amerikkalainen muuttaisi Venäjälle, Herran tähden?
Masennuksen takia.
Hänen poikansa tuli hänen kanssaan.
Mitä tapahtui hänen pojalle?
Ne ampuivat hänet.
Hän oli 17.
Mongolian raja on noiden raiteiden toisella puolen,
ehkä neljän, viiden päivän päässä.
Voimmeko ylitttää jostakin muualta?
Tämä on päälinja.
Se tulee olemaan näin kaikkialla.
Hän on oikeassa. Odotamme iltaan.
Mitä?
Ei mitään, katselin vain.
Älä katso.
Valka?
Mitä?
Miksi sinulla on kusipäät tatuoituna rintaasi?
Meinaan, ne pitäisi olla perseessäsi,
että voisit istua heidän päällä, joka kerta kun olet paskalla.
Luuletko tuon olevan hauskaa?
He ovat mahtavia miehiä.
Valka! Valka!
Etkö tiedä, mitä "Stalin" tarkoittaa, hassu mies?
Tarkoittaa Teräksistä Miestä.
Hän ottaa rikkailta ja antaa köyhille.
Tottakai hän antaa.
Sitten hän ottaa molemmat
ja panee heidät kulakkiin 25 vuodeksi.
Varo silmiäsi, variksen syötti.
Kiitos, Äiti Venäjä, vieraanvaraisuudestasi,
mutta en varmasti tule takaisin.
Tiedätkö, ne nappaavat sinut.
Niin, vankila on okei.
Velka on paha.
Mutta siellä on paljon vankiloita,
mistä he eivät löydä minua.
Entä Amerikka?
Se ei ole minua varten, vapaus.
En tiedä, mitä tekisin sillä, vannon Jumalan nimeen.
Meidän täytyy sanoa hyvästit, Sudelle ja minulle.
Et tarvitse sitä enää.
Onnea matkaan, Valka.
Hyvästi, Janusz.
Katso. Näetkö?
Luuletko meidän pääsevän sinne tänä yönä?
Luulisin niin.
Mitä teemme?
Me syömme.
Kyllä.
Nukumme.
Teimme sen.
Herra!
He ovat kommunisteja.
Eli se on täällä myöskin.
Tämä muuttaa kaiken.
Ei ole mihin piiloutua.
Se on Buddhalainen temppeli.
He saattavat ottaa meidät sisään.
He voivat myös työskennellä hallitukselle.
Se on vaara.
Mitä täällä tapahtui?
Sama, mikä Venäjälläkin.
Kirkot suljetaan...
papit ammutaan tai viedään leireille...
uskonto kielletään.
He tulivat minun kirkkoon Latviassa.
Tuhosivat kaiken, aivan kuin täälläkin.
Palasin takaisin sinä yönä,
ja siellä oli yksinäinen vartija.
Poikanen vain.
Ja minä kuristin häntä,
kunnes hänen silmänsä pulpahtivat päästä ulos.
Valka tiesi jotenkin.
Hän tiesi minun tappaneen kylmäverisesti.
Kuinka kaukana Kiina on?
En tiedä.
Ehkä viisi, kuusi sataa kilometriä etelään.
600 kilometriä?
Onko Kiina vapaa?
Ne taistelevat Japsien kanssa.
Tiedän sen verran.
Kiinan jälkeen on Tiibet.
Voisimme mennä Lhasaan, pääkaupunkiin.
Mitä? Mistä te puhutte?
He sanovat, että voisimme mennä pidemmälle Tiibetistä,
vuorten yli Intiaan.
Minkä vuorten?
Himalajan.
Liittyä britti-armeijaan.
Taistella natseja vastaan, sitten venäläisiä.
Mennä yli Himalajan?
Miten? Taikamatolla?
Miten?
Me kävelemme.
Varovasti.
Ala tuleen, herää.
Olin keskellä tätä kaunista unta.
Olin syömässä hieman suolaa.
Melkein maistoin sen.
Haluan vain palata siihen uneen.
Se on hyvin yksinkertainen resepti.
Tarvitset vain kaksi rosmariinin oksaa
ja hyppysellisen muskottipähkinää.
Muskottipähkinää? Entä suolaa?
Ei, saamme sitä. Nyt...
lisää öljy...
ja jätät sen marinoitumaan, kun valmistelet kanan.
Tässä suola tulee mukaan.
Hierot sen kanan nahkaan
hiukkasen paprikan kanssa.
Mutta tuplaat suolan.
Kuule, et voi vain tuplata suolaa.
Siitä tulee liian suolaista silloin.
En välitä, tuplaat vain suolan.
En aio pilata sitä.
Tuplaat vain suolan, pyydän.
Ei.
Tomasz...
Ei.
Hyvä on. Kaikki pysyvät rauhallisina.
Herranjumala!
Ei, ei. Älä pakene.
Pysykää rauhallisina ja hymyilkää. Olkaa ystävällisiä.
Hei!
Hymyilkää kaikki.
Moikka.
Venäläisiä?
Ei. Amerikkalaisia.
Menettekö Lhasaan?
Lhasaan. Kyllä. Tiibettiin.
Pyhiinvaeltajia?
Kyllä.
Ei hevosia?
Olemme liian köyhiä, omistaaksemme hevosia.
Vaimo?
Tytär.
Olisko Jaffaa?
Siinä on köyhälle jaffaa.
Siinä on etelä.
Aiommeko syödä sen?
Joko tämän tai kalan.
Se näyttää aivan linnunpesältä.
Se suojaa sinua auringolta.
Irena, kokeile tätä jalkoihin.
Etelä.
Vauhtia, täytyy jatkaa.
Ei, se on uusi kangastus.
Meillä ei ole vettä.
Siellä on puita.
Jos siellä on puita, siellä on vettä.
En välitä.
Se on idässä. Me menemme etelään.
Mutta, Janusz, meidän täytyy yrittää sitä.
Ei, ei. Meidän täytyy jatkaa matkaa etelään,
tai tapatat meidät kaikki.
Saatana!
Janusz, me kuolemme.
Olemme jo kuolemassa.
Lopettakaa.
Se on kangastus!
Se on vain kangastus.
Kangastuksella ei ole lintuja.
Kangastuksella ei ole lintuja!
Se on kaivo!
Älkää ahmiko. Tulette sairaiksi.
Ainakin meillä on vettä täällä.
Sinä herätät hänet.
Joo, mutta ei ruokaa.
Ehkä paimentolaiset tulevat juottamaan laumojansa.
Milloin?
Ensi viikolla. Seuraavana kuukautena?
Meidän pitäisi jäädä tänne vähintään pariksi päiväksi.
Kuule, ilman ruokaa, tulemme vain heikommaksi.
Sitten ehkä liian heikoiksi matkaamaan.
Enpä tiedä. Näiden viime päivien jälkeen...
En tiedä, voinko käydä läpi tätä uudestaan.
Oli ihme löytää tämä.
Voimmeko luottaa toiseen?
Janusz?
Anna minulle ensin.
Odottakaa, odottakaa!
Anna mennä, Tomasz!
Lakki, pyydän.
Alemmaksi.
Juoskaa!
Takaisin. Menkää suojaan!
Tuon dyynin taakse!
Irena! Mene matalaksi!
Älä pelkää!
Irena.
Irena!
Aurinko-kuivattua kalaa.
Kiitos.
Tässä.
Löydätkö tien takaisin kaivolle?
Se oli kaukana kurssista.
Muistatko? Tarkoitan, liikaa idässä.
Siellä ei...
Tässä joutomaassa ei ole tunnusmerkkejä.
En koskaan löytäisi sitä.
Kun autoin isääni pelloilla,
mukaan lukien kuumat kesät,
imimme usein tämäntapaisia pieniä kiviä.
Sai meidät tuntemaan vähemmän janoisiksi.
Janusz!
Auringonpistos?
Minusta on tulossa riesa.
Ei, ei, ei.
Satuttivatko he sinua?
Ei ollenkaan.
Ne ovat turvonneet, koska olen kävellyt niin kauan.
Etkö usko, Herra?
Kyllä.
Mene takaisin maate nyt.
Suojaan jalkasi puolestasi.
Irena, voimme pysähtyä vähäksi aikaa.
Ei.
Ime tätä.
Ei! Pyydän, ei! Ei!
Tule. Meidän täytyy jatkaa matkaa.
Minun nimi on Irena Zieilnska.
Laita minut maahan, Andrejs.
Asetat minut vain maahan.
Kaikki kunnossa.
Käske enkelisi ottamaan hänet vastaan
ja viemään hänet taivaaseen...
hänen maahansa.
Aamen.
Pidän todella tästä.
Milloin teit sen?
Toisena yönä Kulakissa.
Kazik raukka, aina pulassa jalkojensa kanssa.
Kuka tämä on?
Sinä.
Näyttää aivan isältäni.
Tältäkö minä näytän nyt?
Et.
Nyt näytät pahemmalta.
Sait napattua hänen hymynsä.
Katso.
Tämä on vain luonnos.
Mutta minä työstän sitä.
Minä teen sen.
Tuo on tosi hienoa työtä.
Olet hieno taiteilija, Tomasz.
Se on melkein kuin valokuva.
Se on varjo.
Se on tosi hieno.
Meidän täytyy päästä noille kukkuloille.
Vettä on saattanut jäädä sinne.
Tule. Nouse ylös.
Herra.
Tule.
Menkää ilman minua.
Olen valmis.
Menkää.
Zoran...
Mene sinä kukkuloille ja etsi vettä.
Ja odota meitä siellä.
En.
Kyllä.
Saamme kiinni sinut.
Löysitkö vettä?
En.
Näytä minulle.
Näytä minulle pyydän.
Missä...
Missä olet?
Siellä on...
vettä!
Zoran.
Täällä.
Katso sitä.
Mitä, jos se on myrkyllinen? Miten voimme syödä sen?
Ei, ei. Katkaisemme sen pään.
Anna veitsi minulle.
Katso sitä.
Maistuu aivan kanalle.
Joo.
Isolle mustalle kanalle, ilman jalkoja.
No, se ei ole hullumpaa.
Tiedättekö, Valka puhui toistemme syömisestä,
kun olimme Siperiassa.
Puhuiko?
Kyllä.
Ja? Söisitkö sinä minut?
Joo.
Joo, tottakai.
En ikinä söisi sinua.
Miksi et?
Liian sitkeä ja katkera.
Mielummin syön käärmettä.
Tässä on vähän vettä.
Se voi tappaa sinut, muistatko?
Mikä?
Kiltteys.
Kuinka kauan aiot selvitä mudalla ja käärmeillä?
Jätä minut tänne.
Et voi, niinkö?
Kuule, Herra...
Mitä?
En edes tiedä etunimeäsi,
mutta minä...
tiedän poikasi nimen.
Irenako kertoi sinulle?
Kyllä.
Voinko sanoa hänen nimensä?
David.
Sanomalla hänen nimensä, ei tuo häntä takaisin.
Mitä yrität tehdä,
annat minulle halun elää? Niinkö?
Estät minua antamasta periksi?
Annatko periksi?
Leirillä, jotkut näkivät kuoleman vapautena.
Miksi et sitten vain tapa itseäsi?
Eloonjääminen on eräänlainen protesti.
Elossa oleminen on rangaistukseni.
Rangaistus mistä?
Toin Davidin Venäjälle.
Ja nyt ei kukaan voi antaa anteeksi sinulle.
Etkä pysty antamaan anteeksi itsellesi.
Irena kertoi minulle...
että ne kiduttivat vaimoasi...
ja hän antoi sinut ilmi.
Kyllä.
Ne tekivät saman jutun pojalleni.
Sitten ne ampuivat häntä päähän.
Minun vaimoni on elossa.
Hän elää...
ja vapautettiin. Sen verran tiedän.
Mutta hän ei ikinä pysty antamaan itselleen anteeksi,
mitä hän teki.
Vain minä voin tehdä sen.
Hän kiduttaa itseään, aivan niin kuin sinäkin.
Joten ymmärrät, että minun täytyy mennä takaisin.
Minun täytyy mennä takaisin.
Janusz.
Pakatkaa tavaranne, nopeasti.
Janusz!
Kuulitteko sen?
Mitä se on?
Tiibet.
Lhasa.
Missä on Intia?
Intia.
Intia. Kyllä.
Siellä on polku Sikkimiin, vuorten yli.
Monet ihmiset menevät sieltä.
Onko matkan varrella kyliä?
Pieniä kyliä, kyllä.
Ne antavat teille ruokaa.
Polttoainetta nuotioon.
Mutta ette voi mennä nyt.
Miksi?
Jos iso lumi tulee, hyvin vaikeaa.
Odotatte kevääseen.
Tämä perhe pitää teidät.
Emme voi ylittää vuoria talvella.
Hän sanoi sen olevan vaikeaa, mutta ei mahdotonta.
Janusz, se on vain 3 kuukautta.
Kuule, emme voi antaa periksi.
Mitä tarkoitat?
Jos pysähdymme nyt, annamme silloin periksi uupumiselle.
Ei se ole periksi antamista.
Me olemme uupuneita.
Nukun kevääseen asti kuin karhu luolassaan.
Sinä voit opiskella Buddhismia ja tulla munkiksi.
Mutta ensin sinun täytyy opetella pitämään heidän teestä.
Minä pidän jo heidän teestä.
Hyvää yötä.
Entä sinä, Herra?
Mitä aiot tehdä kolme tai neljä kuukautta?
Minä menen Lhasaan.
Ystävällämme on yhteys.
Hän luulee saavansa minut ulos Kiinan kautta.
USAn sotilaallinen lähetystö on siellä.
Etsit ulospääsyä ykkösellä.
Ettekö te amerikkalaiset sano niin?
Zoran...
Zoran.
Mitä?
Me pakenimme.
Me onnistuimme.
Olet oikeassa.
Hän on oikeassa.
Lukuun ottamatta muutamaa vuorta, olemme siellä.
Me onnistuimme.
Eivät kaikki meistä.
Ei, eivät kaikki meistä.
Mitä aiot tehdä, Herra?
Kun pääset takaisin kotiin.
Kotiin?
Rakennat metroja?
Saatan harhailla hiukan aikaa.
Aion taistella.
Ensin saksalaisia, sitten venäläisiä vastaan.
Ja sitten? Rakennatko kirkkosi uudelleen?
En.
Aion kuolla taistelussa.
Minä aion hakea Tomaszin kuvat ja lehdet
ja yritän saada ne jotenkin julkaistua.
Ja sitten kokkaan hänen kanansa
mutta extra suolalla, vain ärsyttääkseni häntä.
Entä sinä, Janusz?
Niin kauan, kun kommunistit ovat Puolassa,
et voi mennä takaisin.
Ne ampuvat sinut, Janusz.
Minä vain jatkan, tiedättekö, kunnes se on ohi.
Jatkan vain kävelemistä.
Hän on mennyt.
Janusz.
Janusz!
Namaste.
Tervetuloa Intiaan.
Paperit ja passit, olkaa hyvä.
Passit.
Meillä ei ole.
Ei sen väliä. Tulkaa mukaani.
Mistä te tulette?
Siperiasta.
Siperiasta?
Ja miten te tulitte, sir?
Me kävelimme.
Kävelitte?
8.5.1945 VOITTO EUROOPASSA
1945 - 1948 NEUVOSTOLIITTO MÄÄRÄSI KOMMUNISMIN PUOLAAN
RAUTAESIRIPPU PUTOSI ITÄISEN EUROOPAN YLLE
1956 UNKARIN KANSANNOUSU
1961 BERLIININ MUURI KOHOAA
1968 NEUVOSTOLIITTO LÄHETTÄÄ JOUKKONSA PRAHAAN
1980 PUOLAN SOLIDAARINEN LIIKE HAASTAA KOMMUNISMIN
1989 KOMMUNISMI ROMAHTAA
PUOLA ON VAPAA
Suom.horge