I 1941 kom tre mænd ud af Himalaya og gik ind i Indien.
De havde overlevet en 7000 km lang gåtur for at blive fri.
Denne film er tilegnet dem.
September 1939: Hitler invaderer Polen fra vest. Senere invaderer Stalin fra øst.
De deler landet imellem sig.
Nej.
Før vidnet ind.
Kender du denne mand?
- Ja. - Hans navn?
- Janusz Wieszczek. - Hvad er dit forhold til ham?
Jeg er hans hustru.
- Kan du bekræfte det? - Ja.
Har du noget at sige om den anklagede?
Jeg har erfaret, at han er kritiker af Partiet.
Især af det sovjetiske folks leder, Kammerat Stalin.
Hvad har de gjort ved dig?
Bekræfter du disse beskyldninger?
Hvad ved du ellers om den anklagede?
Han har udspioneret for fremmede magter.
Bekræfter du dette?
Nej.
Vidne, du kan gå. Vagt!
Hun har underskrevet en detaljeret vidneerklæring -
- som beskriver dine spion- og sabotageaktiviteter.
- Vil du underskrive den? - Hvad har I gjort ved hende?
SIBIRIEN, 1940
Folkets fjender!
Se jer omkring og forstå ...
Det er ikke vores våben, hunde eller pigtråd -
- som udgør jeres fængsel.
Sibirien er jeres fængsel.
Samtlige 13 millioner km2.
Naturen er jeres fængsel, og hun har ingen barmhjertighed.
Hvis naturen ikke dræber jer, så gør de lokale det.
Der er en dusør på hver flygtet fanges hoved.
Stakkels mennesker. De lider af natteblindhed.
Jeg så det i transitlejren. Det skyldes udsultning.
Værsgo.
- Vil du gerne overleve? - Han er en gammel mand.
Det er jeg også, men jeg er i live i morgen.
Venlighed.
Det kan slå dig ihjel her.
- Han er amerikaner. - Herinde? Hvordan?
Stalin hader udlændinge.
Det gælder også polakker. Du er polak, ikke?
Jeg kan godt lide jer.
Jeres intense jagt på retfærdighed og længsel efter frihed.
Khabarov, Andrei Timofeyevich.
Weiszczek, Janusz.
- Hvad er du anklaget for? - 58-10.
- 58-10. En spion. - Ja, det fortalte de mig.
- Ti år? - Nej. Tyve.
58-14. Sabotage. Ti år.
De anholdt dig på deres land, og blev anklaget for spionage.
Du blev tortureret?
- Underskrev du en tilståelse? - Nej, det ville jeg ikke.
Så de torturerede en anden.
Tilgiv mig.
Jeg var skuespiller. Spillefilm.
I min sidste film spillede jeg aristokrat.
- Jeg blev anholdt ved premieren. - Hvorfor?
Man hævdede, at jeg hyldede det gamle borgerskab.
Så du fik ti år for at medvirke i en film.
Ikke min bedste anmeldelse.
- Lad mig få kredit. - Du sidder allerede i gæld.
- Urki. - Ved du, hvem de er?
Professionelle forbrydere. Mordere og tyve.
Stir ikke på dem. De får lov at styre tingene.
- De skal frygtes. - Hvorfor så give dem lov?
De er et biprodukt af kapitalismen. Venner af folket.
Vi er politiske fanger. Folkets fjender.
Sovjetunionen er blevet ét stort fængsel.
Slavearbejdere.
De kommer fra det sovjetiske imperium.
Alle fanget i det samme net.
Løsriver nogen af dem sig fra nettet?
Nej, Janusz. Du skal være mere påpasselig.
Stalin har øjne og ører overalt. Selv herinde.
Passer du ikke mere på, er du død efter et år.
Hvis ikke bogstaveligt -
- så åndeligt.
Hvor længe har du været her?
11 måneder og 29 dage.
- Kom med din sweater. - Tag frakken.
Jeg vil have sweateren.
Har din bedstemor lavet den til dig?
Du har ingen beføjelser herinde.
For pølsen.
Du gøre for mig.
- Skal jeg tegne dig? - Nej, ikke mig.
Jim følte et gys i hele kroppen, da den gamle pirat stirrede på ham.
Han var dækket af ar og tatoveringer.
Og han havde kun ét ben.
"Jeg er Long John Silver", sagde han.
Kan I huske Igor? Han havde også kun ét ben.
Klap i!
Fortsæt, så får du noget brød.
Hvordan finder denne Long John Silver skatten?
Jim satte kurs mod Skatteøen med hans morderiske besætning.
Mænd, som dræber uden tøven, og som kun har øje for guld.
- Lus? - De æder mig levende.
Jeg kender en god kur. Kom.
Minen. De sprænger om natten.
- Hvad laver du? - Vi skal skynde os.
Ellers er den væk i morgen.
Skal den ligge her i nat? Hvorfor?
Det får du at se.
Det kan godt gøres. Jeg kender en vej forbi pigtråden.
- Hvordan? - Lazar, min kollega.
Han tilså byggeriet. Han viste mig det.
Hvis du flygter ...
Jeg har ventet længe på en som dig.
En med styrken og viljen til at gennemføre det.
Hvor skulle vi tage hen? Vi kan ikke gå mod vest.
Bortset fra tyskerne, er det underlagt Sovjet -
- hele vejen østover til Stillehavet.
- Så skulle det være syd. - Korrekt.
Ved du helt præcist, hvor vi er?
Jeg mener, vi er ca. 500 km nord for Bajkalsøen.
Det her er søen. Lejren ligger her.
- Grænsen er her. - Vi følger søens bred mod syd.
Præcis. Vi krydser jernbanen ind til Mongoliet og friheden.
Det er forår. Vi må vente til efteråret.
Hvorfor?
Fordi der er mindst 1000 km til grænsen.
Det skal planlægges nøje. Vi skal opbygge et forråd.
Jeg er allerede begyndt at handle. Gør det samme.
Om efteråret er vejret mere forudsigeligt.
Vi kan dække vores spor med den nyfaldne sne.
- Mine venner skal med. - Stoler du på dem?
- Naturligvis. - Ikke alle vil overleve.
Men de vil dø som frie mænd.
Fri.
Stands!
Det bliver værre. Hvad gør vi?
- Det bestemmer du. - Vi dør af kulde.
- Vi bør gå tilbage. - Så flår de hovedet af mig.
Kommandør, vi dør herude.
- Læg jer ned! - Vi fryser ihjel.
- Vi er på røven. - Læg jer ned!
Ned!
- Om en time er vi døde. - Det rager mig, om du dør lige nu.
Ja, men du mister 200 mænd. Så har du et forklaringsproblem.
- Det kan ende skidt for dig. - Læg dig ned!
Vi kunne søge ly i skoven.
Læg dig ned!
Stands! Bliv stående lige der!
Jeg skyder!
Han er sgu modig!
Lad fangerne søge ly i skoven.
Skyd dem, hvis de flygter.
Find nogle store grene! En på hver side og en bagtil.
Hjælp mig, Kazik. Læg dem der på grenen.
Gør som mig. Godt.
Ja, læg dem der.
Zoron! Dit tæppe!
Ind med jer.
Kom. Kom. Vi har ly.
Jeg er Zoran, jugoslaver. Det er Janusz.
- Og det er Kazik. - Horodinsky.
- De er polakker. - Voss. Jeg er fra Letland.
Folkenes Forbund.
- Og du er? - Smith.
- Og dit fornavn? - Mister.
- Mr. Smith. - Nemlig.
Så du kan ikke lide at være ude i kulden -
- cowboy?
Træd frem.
Også dig.
Træd frem.
De kunne lige så godt have skudt os i går.
Vi skal i minen.
De gamle egyptere brugte det samme seletøj.
Men nok snarere til deres heste.
- Nej, til mennesker. - Hvordan ved du det?
Jeg var professor i egyptologi, Leningrad Universitet.
- Er du skør? De skyder dig. - Jeg må ud herfra!
Det kan godt gøres. Han kan komme forbi pigtråden.
- Han har en plan. - Hvem har en plan?
Hans navn er Khabarov.
- Skuespilleren. - Kender du ham?
Han agter ikke at flygte.
- Hvad mener du? - Han er en løgner.
Han har været her i årevis. Han udser sig nyankomne.
Mig, da jeg kom. Han synes bare om at tale om flugt.
- Jeg har kendt andre som ham. - Hvorfor skulle jeg tro dig?
Ingen gør noget for ingenting. Han får din energi, din ånd.
Du nærer hans drøm om flugt. Hjælper med at holde ham i live.
Han er en snylter.
- Du er en kold skid, Mister. - Men jeg er i live.
Men vi vil begge være døde efter et halvt år i minen.
Men hvis du mener det alvorligt ...
Mener det helt alvorligt, at du vil flygte ...
Så er jeg med dig.
Jeg troede, du var en enspænder.
Det kan ikke gøres ene mand. Du har desuden en svaghed ...
- ... som kan være mig nyttig. - Hvilket?
Venlighed.
Hvis der sker mig noget, satser jeg på, du bærer mig.
- Khabarov, kom med mig. - Hvad er der?
Kom og se. Vi kan flygte i aften.
- Snestormen dækker sporene. - Nej, den er kun forbigående.
- Nej, det er nok. - Janusz, det er umuligt.
Vi skal planlægge i detaljer, have kort ...
Timingen vil aldrig blive perfekt. De forventer det ikke nu.
Er du skør? Vi skal forcere tusind kilometer.
- Vi har brug for mad. - Det har vi.
Amerikaneren er med os. Vi har handlet os til mad.
- Hvornår slipper det op? - Jeg er vokset op i skovene.
Vi kan leve af naturen.
Du forstår ikke. Du er for ung. Det kan ikke gøres.
Forstår du mig? Det kan ikke gøres.
Hvordan kommer vi forbi pigtråden?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Din ven, Lazar, han ved det.
Det fortalte du mig.
Smut så.
Du kan ikke se, kan du vel?
Du må ikke forlade mig. Lov mig det, Andrejs.
Om natten kan jeg holde dig på skulderen.
Om dagen ser jeg fint.
Jeg holder jer ikke tilbage.
Du må ikke sige det til de andre.
Herinde vil jeg dø.
Schweizisk. Guld.
Først skal I stoppe generatoren.
Der vil være mørkt. Måske kun 10 minutter.
Det er jeres chance. I må vente til sidste vagtskifte.
- Der er ingen hemmeligheder her. - Hvad vil du?
Spillet er imod mig.
Lille gæld, de tager fingre.
Stor gæld, de tager hoved.
Mig, stor gæld.
Men jeg satser aldrig min Wolf. I skov, du skal bruge kniv.
Jeg skal bruge mirakel. Få mig ud herfra.
De er brudt igennem!
- Jeg kan intet se! - Der! Pigtråden er skåret over!
Slip hundene løs!
Kom nu! Fortsæt! Vi er nødt til at fortsætte!
Op med dig! Eller vi dør!
Ved du, hvor hurtige hundene er! Løb så!
Mister, kom nu. Er det nu, jeg skal bære dig?
Kom nu.
Janusz, vi kan intet se!
Sneen gør os blinde!
Jeg skal bruge din kniv!
Giv mig kniven!
Din kniv!
Janusz, vi må søge ly! Vi kan ikke fortsætte!
Forstår I det ikke? Det er perfekt!
De finder os aldrig!
Du stirrer på mig, som slange på kanin.
Han lærte mig engelsk. Tale godt, ikke?
Brød for ord, ikke, cowboy?
Hvor langt er vi nået?
- Måske 20, 30 km. - Ikke mere?
Mindre, hvis vi har gået i cirkler.
Som høns uden hoved.
Lad os se, hvad vi har.
Kom, alle sammen. Vi deler alt.
Og dig. Hvad har du?
Den frakke. Det er ikke din.
- Det er Khabarovs. - Ja, han gav mig den.
Og ...
Ser du?
Han ville sladre.
Bare rolig. Jeg talte med ham.
Alt er okay.
Du har lavet en aftale med djævlen.
Har du en kniv?
Han finder vej med græs og mos.
- Gud nåde, hvis han fejler. - Vær du bare taknemmelig.
Taknemmelighed er for køtere.
Hvad er det?
Det er bare ulve.
Bare ulve.
Syd.
Til Bajkalsøen.
- Du er Pakhan. - Er jeg? Hvad er det?
Urki-chef.
Vi er ikke kriminelle. Vi flygter fra dem.
Jeg har holdt øje med dig.
Du vinder min respekt med dine pinde og kogler.
Jeg lægger mig mellem dig og døden.
- Så du vil være min livvagt? - Sådan gør Urka.
Du har mig og Wolfen.
Janusz, hvor langt til søen?
Hvor langt? Tre, fire uger.
Måske mere.
Vi er her et sted.
Hernede er den Transsibiriske Jernbane.
Og grænsen til Mongoliet.
- Mongoliet virker så langt væk. - Jeg går mere.
Til Amerika.
Sådan ser det ud: Vi har mad til endnu en uge.
Vi har ikke flere tændstikker. Men vi Khabarovs flintesten.
- Vi skal bruge kød. - Jeg kan sætte fælder.
Der er ikke tid til fælder.
Vi finder gårde, landsbyer. Får mad der.
Der er en dusør på os.
- Vi stjæler det om natten. - Vi er ikke tyve.
Jeg stjæler og spiser det. Du kan kigge på.
- Hvad er det? - Pigtråd.
- Han laver en fiskekrog. - Sådan overlever vi.
Med fisk? Men jeg spiser ikke fisk.
Så vil du dø.
Kom. Vi skal lave et bål.
Find en masse brænde. Det bliver -40 grader i nat.
Nej, ikke for meget.
Kazik?
- Han leder stadig efter brænde. - Han er natteblind.
Kazik!
Janusz!
Professor.
Jeg kom fra minen for at finde dig.
- Jeg troede, jeg var alene. - Jeg har været her noget tid.
Jeg sætter mig lige lidt.
Der er ikke så langt.
Vi nåede frem.
Vi nåede virkelig frem.
Fantastisk, ikke?
Herre, tag imod denne uskyldige sjæl.
Amen.
En fri mand døde her i dag.
Men nu er der en mund mindre at mætte.
Hvad?
De finder vores knogler og dine tegninger om 100 år -
- og siger: "Se, fint eksemplar af en Tidlig Gulag Mand."
Klap i med dine jokes! Find mad som de andre.
Du kan selv klappe i! Du tegner bare hele dagen.
Jeg tilbereder maden. De finder den.
Hvad laver du? Ingenting!
- Men jeg får jer til at grine. - Ikke længere.
Hvem bliver den første?
- Hvad mener du? - Hvem dør først?
Jeg skyder på kunstneren.
Men hellere komikeren.
Hvorfor det?
Mere blød.
Mere blid.
Mister fanger kun små fisk nu.
Uden kød dør vi. Vi har alle tænkt på det.
Derfor tog du ekstra mennesker med. Som mad.
Nej, vi får mere mad ved Bajkalsøen. Der er godt med fisk.
Du sagde, vi skulle have set søen for en uge siden.
Vi er faret vild, Pakhan.
Hvis jeg finder søen -
- så er jeg tilbage om en uge.
Hvis jeg ikke gør, så må I klare jer selv.
Jeg ved det. Vores ven Valka.
Slip ham ikke af syne.
Her.
Friskfanget.
Tak.
Held og lykke.
I lige måde.
Jeg så den. Jeg så søen.
- Tre dage herfra. - Få samlet nogle sten.
Opvarm dem i bålet.
Hvad er der?
Nogen følger efter os.
Han er bag træerne der.
Hvis han afslører os, så er vi færdige.
Han har ret. Vi må tage os af det.
- Ingen skal dø. - Nej? Jeg tror, du har dræbt før.
Du beder for meget til at være uskyldig.
Valka, gå bagom, i fald han flygter.
Spred jer.
Valka, nej!
Vi gør dig ikke fortræd.
- En polka. - Hvad vil han?
Det er en pige. Polak. Hun har fulgt os i flere dage.
Hun har brug for mad og beskyttelse.
- Hun frygtede, vi var russere. - Vil hun rejse med os?
- Hun er på flugt. Ligesom os. - Hun vil sinke os.
Hun er flygtet fra et russisk kollektiv landbrug.
Jeg kender de typer. Gadesigøjnere.
De findes i tusindvis. Mindre nyttig end en køter.
Pakhan, gør det ikke.
- Hun sulter. - Vi har knap mad til os selv.
- Skæbnen er måske blidere. - Vi kan ikke efterlade hende.
Janusz, vi har ikke noget valg.
Kom ikke for nær. Pas på mudderet.
Rolig.
Find brænde.
Hun hedder Irena.
- Er sæben klar? - Ja.
- Hvad griner du af? - Skal du på kontoret?
Valka, kom så. Din tur.
Tag t-shirten af.
Hvorfor gør vi det her?
Så vi ikke ligner tyve og røvere.
Sid stille. Meget stille.
Op med hovedet.
Mere.
Jeg fatter ikke, hun er polak.
Hun er belært. Hun taler engelsk, fransk.
- Jaså? - Du kan ikke lide hende, vel?
Valka mener ikke, hun er polak.
Jeg har talt med ham og de andre.
De er enige. Hun kommer med os.
Er du uenig?
Der er ikke plads til sentimentalitet.
Hun vil sinke os.
Det kan ikke bære os. Vi må svømme over.
- Kan du svømme? - Ja, Mister.
- Du lyver vel ikke? - Nej, Kammerat.
Og lad være med at kalde mig Kammerat.
Irena, nej!
Tag maden.
- Blev dine forældre også anholdt? - De er døde.
Vi boede på en gård uden for Warsaw.
Da russerne kom, sagde de, vi var kulakker -
- og udnyttede bønderne.
Mine forældre var bange og gemte mig i laden.
Jeg fandt dem senere.
Jeg fandt dem med ansigtet nedad i mudderet.
De var blevet slået til blods og kvalt med pigtråd.
Senere fangede russerne mig.
Jeg blev sendt til et kollektiv landbrug.
De var onde ved mig.
Jeg stak af.
Jeg havde ingen mad. Og så fik jeg øje på jer.
Du kan ikke svømme, vel?
- Hvad? - Du har aldrig været nær vand.
Men jeg kom over. Og I fulgte efter.
Og du boede på en gård nær Warsaw?
Så langt nåede russerne ikke. Det var tysk territorium.
Dine forældre blev ikke myrdet, vel?
Det var rent opspind.
Vi har alle gjort frygtelige ting for at overleve.
Men lyv aldrig for mig igen.
Der er blevet løjet nok.
- Vi må rundt om. - Hurtigere igennem den.
Nej, de har hunde. Det er for farligt.
- Vi har brug for mad. - Det ved jeg.
- Men vi risikerer at blive anholdt. - Vi spilder tiden.
- Hvad er der galt? - Hvor er Valka?
- Han gik bag Zoran. - Zoran, så du ikke efter ham?
Jeg er ikke hans vogter.
- Han kunne indkassere dusøren. - Og risikere anholdelse?
Han er hasardspiller.
Irena, tror du, han ville gøre det?
- Måske. - Vi kan klare os uden hans kniv.
Det er en mulighed for at slippe af med ham.
- Okay. - Lad os smutte.
Pas på, spasmager.
Vil du have os alle dræbt?
Rolig, cowboy.
Du ødelægger min frakke.
- Din idiot. - Idiot?
Lad os se, hvem der er en idiot.
Hvad?
Slog jeg ihjel? Ja.
En hund.
Tror I mig ikke, så spis ikke.
Men det gør I, ikke? Fordi I ønsker at overleve.
Jeg kender til at overleve. Hele mit liv.
Og... det er min fødselsdag.
I Rusland betyder det, at vi drikker.
Hun levede på gaden. Ligesom mig.
Så du fortalte en løgn.
Den var mere trist. I måtte ikke efterlade mig.
Mine forældre var polske kommunister.
De flyttede os til Moskva i Sovjetunionen.
De ville arbejde for Revolutionen.
Vi boede på Hotel Lux -
- sammen med mange udenlandske kommunister.
Men de arresterede dem i 1937.
De sagde, de var spioner.
Politiet anbragte mig på et børnehjem.
Og min bror, han døde. Jeg var 10 år.
De kaldte mig Rykov -
- men jeg kunne huske vores polske navn: Zielinska.
Jeg plejede at sige det hver aften, inden jeg lagde mig til at sove.
Så du stak af.
Myggene sværmer ikke om dem.
Hvad kan vi gøre? Stjæle en båd?
- Nej, for risikabelt. - Folk bliver syge.
- Det ved jeg. - Er det ikke underligt?
Efter alle vores strabadser, så får det kravl måske has på os.
Det er det samme.
Ingen myg!
Hvad pokker har han gang i?
Myggebalsam.
Hvad sagde du til ham?
- Hvem? - Myggemanden.
"Jeg er en flugtfange, plaget af myg."
Meget morsomt. Hvad sagde du?
- Farvel, Bajkalsøen. - Flot.
Vidste du, at Voss er præst?
- Nej, det vidste jeg ikke. - Tomasz er dessertkok.
- Men han vil være kunstner. - Det siger du ikke.
Zoran var på forretningsrejse i Moskva.
Han blev anholdt på Den Røde Plads.
Han tog bare et billede af Kremlin.
- Han er bogholder. - Det var lige godt satans.
Jeg har aldrig kendt en morsom bogholder.
Taler I ikke sammen?
I lejrene taler man så lidt som muligt.
Arbejdede mr. Smith i Moskvas metro?
Han er maskinfører. Hans far var finne.
Voksede op i Amerika, men kunne tale russisk.
Hvorfor skulle en amerikaner flytte til Rusland?
Depressionen. Hans søn tog med ham.
Hvad skete der med hans søn?
De skød ham. Han var 17 år.
Den mongolske grænse er på den anden side af sporene.
- Fire, fem dage væk. - Kan vi krydse andetsteds?
Det er hovedsporet. Det er sådan overalt.
Han har ret. Vi venter til i aften.
- Hvad? - Ikke noget. Kigger bare.
Lad være med det.
Valka, hvorfor har du røvhuller tatoveret på brystet?
De skulle være på røven, så du kunne skide på dem.
Skulle det være morsomt? De er storslåede mænd.
Ved du ikke, hvad Stalin betyder, spasmager?
Han tager fra rige, giver til fattige.
Naturligvis gør han det.
Og derefter smider han begge i en Gulag-lejr i 25 år.
Tak, Moder Rusland, for din gæstfrihed.
Men jeg kommer bestemt ikke tilbage.
Du ved vel, at de fanger dig.
Ja. Fængsel er okay. Gæld er skidt.
Men der er mange fængsler. De finder mig ikke.
Hvad med Amerika?
Det er ikke noget for mig. Frihed.
Hvad skulle jeg stille op med den?
Så nu må vi sige farvel. Min Wolf og mig.
Du har ikke længere brug for ham.
Held og lykke, Valka.
Farvel, Janusz.
Se.
- Når vi derhen inden aften? - Det tror jeg.
- Hvad gør vi, når vi er fremme? - Vi skal spise.
Vi skal sove.
Vi gjorde det.
Mister!
De er kommunister.
Så kommunismen er også her.
Det her forandrer alt.
Der er ingen skjulesteder.
Det er et buddhistisk tempel. De giver os måske ly.
- Eller de er regimevenlige. - Det er en risiko.
- Hvad er der sket her? - Det samme som i Rusland.
Kirkerne blev lukket.
Præsterne skudt eller fængslet.
Religion blev gjort forbudt.
De kom til min kirke. I Letland.
De ødelagde alt. Ligesom her.
Jeg tog tilbage senere den aften -
- og der var en enkelt vagt. Kun en knægt.
Og jeg kvalte ham, indtil hans øjne poppede ud.
På en eller anden måde vidste Valka det.
Han vidste, jeg havde slået ihjel med koldt blod.
- Hvor langt er der til Kina? - Det ved jeg ikke.
Måske 5-600 km mod syd.
600 kilometer?
- Er Kina frit? - De kæmper mod japserne.
Efter Kina ligger Tibet. Vi kunne tage til Lhasa.
Hovedstaden.
Hvad taler I om?
At vi kan gå over bjergene i Tibet ind i Indien.
- Hvilke bjerge? - Himalaya.
Tilslut dig den britiske hær. Bekæmp nazisterne.
Forcere Himalaya?
Hvordan? På et flyvende tæppe?
Hvordan?
Vi går.
- Vågn op. - Jeg var midt i en smuk drøm.
Jeg skulle til at spise salt. Jeg kunne næsten smage det.
Jeg vil bare drømme videre.
Opskriften er simpel. To rosmarinkviste.
- Og en smule muskat. - Muskat? Hvad med saltet?
Nej, det kommer vi til.
Tilføj olien. Lad det marinere, mens du gør kyllingen klar.
Nu kommer vi til saltet.
Gnid det ind i skindet med en smule paprika.
- Men dobbelt så meget salt. - Nej, det bliver for salt.
- Jeg er ligeglad. - Jeg vil ikke ødelægge det.
Bare brug dobbelt så meget salt.
Nej!
Forhold jer roligt. Nej, du må ikke løbe!
Smil. Vær venlige.
Smil. Hils.
- Russere? - Nej, amerikanere.
- Skal I til Lhasa? - Ja. Tibet.
- Pilgrimme? - Ja.
- Ingen heste? - Vi er for fattige.
- Hustru? - Nej. Datter.
Det er syd.
- Skal vi spise den? - Enten det eller fisk.
- Det ligner en fuglerede. - Den beskytter dig mod solen.
Irena, til dine fødder.
Syd. Kom, vi skal videre.
Nej, det er endnu et fatamorgana.
Vi har ikke noget vand. Der er træer.
Hvis der er træer, er der vand.
Jeg er ligeglad. Det er øst. Vi skal mod syd.
- Vi er nødt til at prøve. - Nej, vi må fortsætte mod syd.
- Ellers slår du os alle ihjel. - Janusz, vi er ved at dø!
- Vi er allerede ved at dø. - Hold op.
Det er et fatamorgana! Det er bare et fatamorgana.
Fatamorganaer har ikke fugle.
Fatamorganaer har ikke fugle!
Det er en brønd!
Hold igen. Ellers bliver I syge.
- Her har vi da vand. - Shh. Du vækker hende.
- Men ikke noget mad. - Der kommer måske nomader forbi.
Hvornår? Næste uge, næste måned?
Vi bør blive her et par dage mere.
Uden mad bliver vi kun svagere.
Og så bliver vi for svage til at gå.
Jeg ved ikke. Efter de sidste par dage ...
Jeg ved ikke, om jeg kan gøre det igen.
Vi fandt et mirakel. Kan vi regne med endnu et?
Janusz?
Kom med det.
Vent, vent! Nu, Tomasz!
Hovedet, tak.
Længere ned.
Løb!
Søg dækning!
Irena.
Soltørret fisk.
Værsgo.
Kan du finde tilbage til brønden?
Den er langt ude af kurs. Langt mod øst.
Der er ingen fikspunkter i dette ødeland.
Jeg kunne aldrig finde den.
Da jeg hjalp far på marken i den hede varme -
- suttede vi på små sten som disse.
Vi følte os mindre tørstige.
Janusz!
Hedeslag?
Jeg bliver til en belastning.
Nej, nej, nej.
- Gør det ondt. - Nej, overhovedet ikke.
De må være hævede, fordi jeg har gået så langt.
Tror du ikke det, Mister?
Jo.
Læg dig ned igen. Jeg tildækker dine ben.
- Irena, vi kan godt tage et hvil. - Nej.
Sut på den her.
Nej.
Kom. Vi skal videre.
- Mit navn er lrena Zieilnska. - Shh.
Læg mig ned, Andrejs.
Bare læg mig på jorden.
Det er okay.
Send dine engle efter hende, og før hende op i Himlen.
Hendes hjemland.
Amen.
- Denne er god. - Hvornår tegnede du den?
Anden nat i Gulag-lejren.
Stakkels Kazik. Hans fødder skaber sig altid.
Hvem er det?
- Dig. - Det ligner min far.
- Ser jeg sådan ud nu? - Nej. Du ser værre ud nu.
Du tog hende i at smile.
- Se. - Det er bare en skitse.
Men jeg vil arbejde videre på den.
Det er nogle fine tegninger.
Du er en stor kunstner, Tomasz.
Det ligner næsten et fotografi. Skyggerne.
Det er virkelig flot.
Vi skal hen til de bakker. Vand kan være fanget der.
Kom så. Op med jer.
Mister. Kom nu.
Gå videre uden mig.
Jeg er færdig.
Gå.
Zoran ...
Gå hen til bakkerne og led efter vand.
- Og vent på os der. - Nej.
Vi skal nok komme.
- Fandt I vand? - Nej.
Vis mig det.
Hvor er du?
Vand!
Zoran. Her et sted.
- Hvad siger du så? - Den er måske giftig.
- Hvordan kan vi spise den? - Bare skær hovedet af.
Kom med kniven.
- Det smager af kylling. - Ja.
En stor, sort giftig kylling uden ben.
Det er ikke ringe.
Valka talte om at spise hinanden -
- da vi var i Sibirien.
- Gjorde han det? - Ja.
- Ville du have spist mig? - Ja.
Ja, naturligvis.
- Jeg ville aldrig have spist dig. - Det ved jeg.
For mange sener og bitter. Så hellere slange.
Her er lidt vand.
- Det kan slå dig ihjel, ved du. - Hvilket?
Venlighed.
Hvor længe kan man overleve på mudder og slanger?
Bare efterlad mig her.
Det kan du ikke, vel?
- Hør her, Mister ... - Hvad?
Det kan godt være, jeg ikke engang kender dit fornavn -
- men jeg kender din søns navn.
- Fortalte Irena dig det? - Ja.
Må jeg sige hans navn?
David.
At sige hans navn, bringer ham ikke tilbage.
Hvad prøver du på? Give mig livsvilje?
- Forhindre mig i at opgive? - Giver du da op?
I lejren så jeg døden som frihed.
Hvorfor tog du så ikke livet af dig selv?
At leve var en slags protest. Det var min straf.
- Straf for hvad? - Jeg tog David med til Rusland.
Og der er ingen til at tilgive dig.
Og du kan ikke tilgive dig selv.
Irena fortalte mig ...
... at de torturerede din kone.
Og hun angav dig.
De gjorde det samme mod min dreng.
Og så skød de ham i hovedet.
Min kone er i live.
Hun overlevede ...
Og blev løsladt. Så meget ved jeg da.
Men hun vil aldrig kunne tilgive sig selv for det.
Det kan kun jeg gøre.
Hun vil torturere sig selv, som du gør det.
Så ser du, jeg skal tilbage.
Jeg skal bare tilbage.
Janusz.
Pak sammen. Hurtigt.
Janusz!
Kan i høre det?
Hvad er det?
Tibet.
Lhasa.
Og hvor er Indien?
Indien.
Indien. Ja.
Der er sporet til Sikkim, over bjergene.
- Mange går den vej. - Er der landsbyer undervejs?
Små landsbyer, ja. De give jer mad.
Brændstof til ilden.
- Men I kan ikke gå nu. - Hvorfor?
Hvis stor sne kommer, meget svært.
Vent til foråret.
Denne familie tage af jer.
Så vi kan ikke gøre det om vinteren.
Han sagde det var svært, ikke umuligt.
- Janusz, det er kun tre måneder. - Vi må ikke give slip.
- Hvad mener du? - Stopper vi nu ...
... så giver vi efter for udmattelsen.
Vi er udmattede.
Jeg sover indtil foråret, som en bjørn i hi.
Du kan studere buddhisme og blive munk.
Men først må du lære at drikke deres te.
- Jeg kan allerede lide teen. - Godnat.
Hvad med dig, Mister? Hvad vil du lave i 3-4 måneder?
Jeg tager til Lhasa. Vores ven har en kontakt.
Han kan måske få mig ud gennem Kina.
Der er en amerikansk militæroperation der.
Hytte sit eget skind. Sådan siger I amerikanere, ikke?
Zoran. Vi flygtede.
Vi gjorde det.
- Du har ret. - Han har ret.
Bortset fra et par bjerge, så er vi der.
- Vi klarede den. - Ikke os alle sammen.
Nej, ikke os alle sammen.
Hvad vil du lave, Mister? Når du kommer hjem.
- Hjem? - Bygge metroer?
Jeg vil måske strejfe rundt lidt.
Jeg vil kæmpe.
Først tyskerne, så russerne.
Og bagefter? Genopbygge din kirke?
Nej. Jeg vil dø i kamp.
Jeg får Tomaszs billeder til en avis.
Jeg får dem udgivet.
Og så tilbereder jeg hans kylling.
Men med ekstra salt, bare for at irritere ham.
Og du, Janusz?
Så længe kommunisterne er i Polen, kan du ikke tage hjem.
De skyder dig, Janusz.
Jeg fortsætter bare ... indtil det er slut.
Jeg bliver bare ved med at vandre.
Han er væk.
Janusz!
Namaste.
Velkommen til Indien. Pas, tak.
Pas. Vi har ikke noget.
Lige meget. Kom med mig.
- Hvor kommer I fra? - Sibirien.
- Hvordan kom I hertil? - Vi gik.
8. maj, 1945: Sejr i Europa.
1945 - 1948: Sovjetunionen indfører kommunisme i Polen.
Et jerntæppe bliver trukket ned over Østeuropa.
1956: Ungarn gør oprør.
1961: Berlinmuren opføres.
1968: Sovjet sender tropper ind i Paraguay.
1980: Den polske Solidaritet- bevægelse udfordrer kommunismen.
1989: Kommunismen kollapser.
Polen genvinder sin frihed.
SLUT