Text: Djmange www.SWESUB.nu
Synk: Incubator
- Är den på? - När du vill.
Vi är mitt i Chamfors industriområde. Det är där de hittade barnet.
Byggnad 1.
Vi har tillstånd att göra den här filmen.
Som ett medicinskt arkiv i tjänsten av pediatriska vårdavdelningen på sjukhuset.
Sådär ja.
Hon bodde där.
Hon var inte våldtagen det är då säkert.
Verkar mer som ett gemensamt missbruk. Undernäring, uttorkning, mild hypotermi.
Hålet gör det möjligt för personen att göra ens behov, utan att stå upp.
Infektionen i handlederna visar att hon var kedjad.
Hur kom hon ut härifrån?
Lucie berättade inte nåt om vad hon gick igenom.
- Vad är det? Apelsinjuice? - Ja.
- Är det till henne? - Ja.
- Du är en riktig mamma. - Hon har ingen annan.
Oroa dig inte, Anna, de här herrarna-
- är verkligen trevliga. - Okej.
Vet du varför vi visar dig den här filmen?
Ja.
- Varför behöver vi dig? - Därför att...
...ni vill fånga människorna-
- som gjorde Lucie illa. - Ja, Anna.
Lucie vill det också. Hon säger att de måste fångas.
Vad sa hon mer? Du pratade med henne i flera timmar...
- Berättade hon några saker? - Hon är rädd.
- Vad kommer hon ihåg? - Hon vet inte vem det är.
Ibland tror hon att hon minns nåt, och ibland inte.
Vad tror du? Tror du att hon kommer ihåg?
Det var mörkt och hon såg det inte så väl. Hon kommer inte ihåg.
Stig in.
Lucie Jurin kom inte.
Lucie?
Anna?
Berätta inte, Aye?
- Jag ska inte. - Det är inte jag.
Det är inte jag.
Lugna ner dig.
Vill du komma hit?
Anna?
MARTYRS
15 ÅR SENARE
Ge den till mig!
Sluta båda två.
Förbannat!
Ser du hur dåligt hon skriver.
Sluta, sa jag. Du är den värsta!
Rör inte vid mig. Förresten, det har du inte med att göra.
Vad vet du? Du vet inte vad kärlek är. Du har ingen pojkvän.
- Ska vi äta frukost eller inte? - Ja, ja.
Du går på min nerver.
Jag hatar dig.
MÄSTARINNA PÅ 100 METER FJÄRILL
Och du talar om det bara så där?
- Hur ska jag prata om det? - Idiot...
En söndagsmorgon. Pratade du om det med din mamma?
- Ja. - Och vad sa du?
Att hon hade problem med stressen.
- Om hon arbetar, är hon inte lycklig. - Är du lycklig?
- Jag har roligt. - Jag har roligt.
- Färdigt. - Bra.
Här. En gåva.
- Förbannat, Gabrielle. - Äckligt!
I stamröret? Därför din dusch inte körs som den borde.
- Äckligt. - Kom igen. Låt oss äta.
Ja, jag har blivit äcklad, men nu kan vi använda trädgården igen.
- Pratade Antoine om hans stora projekt? - Jag frågade vad du tyckte om dem.
- Nej, du undrade om hon var förbannad. - Börja inte. Har inte du med att göra.
- Det är min bror. - Din bror är en drömmare.
Hej, Antoine?
Du kan inte lämna skolan det kostar så mycket efter 3 månader.
Inte om man betalar i förväg.
- Sluta ni två! - Hon skryter alltid sen artikeln.
- Ska du göra det varje gång? - Vad?
Även för din examen, vi var tvungen att betala en privat skola.
- Med en stor insats. - Jag tog examen.
Tack Gud. Visste du hur mycket det kostar?
Dina pengar, för tremånadersperioden. Att höra att du inte brydde dig alls.
Verkligen, Antoine, är det inte svårt att vara så irriterande?
Den skolan... Är inte samma sak.
Jag ville göra nåt som jag gillade.
- Vi har inte tvingat dig. - Nej, men...
- Det är inte min grej. - Du kan komma var som helst med den.
Det är inte poängen. Han vill leva med sin flickvän.
- Juristskolan, är inte min grej. - Vilket som, Antoine,
...det finns inget du gillar. En gång ville du bli bagare.
Det är makalöst.
Vem är rövhålet?
- Var vänlig, Marie Belfond. - Det är söndag.
Och? Varför behöver du vila på söndag?
Din vecka på fabriken?
Stanna där. Rör dig inte!
Rör dig inte!
Sitt ner!
- Hur gammal är du? - Arton.
Vet du vad dina föräldrar gjorde?
Varför gjorde du så mot mig?
Varför?
- Det är dem. - Lucie?
- Det är dem, Anna. - Såg du dem?
- De har förändrats, men definitivt dem. - Är du säker?
Lucie, det har gått 15 år. Hittade du de i tidningen?
- Jag säger ju det. - Vi ringer polisen
- Bry dig inte. - Va? - Jag gjorde vad jag behövde göra
- Vad gjorde du? - Det jag behövde!
- Var du tvungen att observera dem... - Jag är säker.
- Visste jag var tvungen att följa med. - Varför tror du mig inte?
Var ringer du från?
- Från huset. - Från deras?
- Ja. - Ge mig adressen.
Lucie, ge mig adressen.
Jag gjorde det...
Se...
Jag gjorde det...
Det är jag, Lucie. Lugna ner dig. Det är jag.
Hon är där.
- Hon är i huset. - Jag vet.
Hon gjorde mig mer illa än tidigare.
- Stanna här. - Vart ska du?
- Jag måste gå och ta en titt. - Hon är där.
- Jag måste gå och ta en titt. - Hon är i huset.
Titta på mig, jag måste gå och ta en titt. Vänta på mig.
Anna?
- Hon gjorde mig mer illa än tidigare. - Jag kommer, Lucie.
Vad ska jag göra?
Jag kommer.
- Jag har inga fler patroner. - Du kommer inte att behöva dem.
- Varför sticker vi inte? - Kom.
- Hon kommer tillbaka. - Kom.
Du ringde mig härifrån alla kommer veta att det är oss.
- Jag bryr mig inte. - Jo, det gör du.
- Jag bryr mig inte. - Sitta i en cell. Och du bryr dig inte.
- Vad ska vi göra? - Rör dig inte.
- Det gör ont. - Förlåt.
Vad ska vi göra, Anna?
Är du okej?
Avskyr du vad jag gjorde?
Känner du lukten av det här? Den där vidriga stanken?
Jag kände den lukten varje gång hon böjde sig över mig. Alla dagar.
Förstår du?
När hon slog mig, kände jag lukten av det.
Titta.
Det är dem.
Vad gör du?
Tror du att jag kommer att komma undan med det här?
Ja. Ja.
Anna!
Snälla, inte ett ljud.
Vad gör du, Anna?
- Är du okej? - Ja.
- Jag ropade... - Jag var där inne.
- Jag trodde att hon kom tillbaka. - Nej.
Är du redo? Vi sticker.
- Vi ska rensa huset. - Ska vi åka?
Klä på dig.
Lucie!
- Öppna, Anna. - Den är stängd, Lucie.
Öppna!
Fort!
Vad vill du? Lämna mig ifred.
Jag dödade dem!
Även barnen! Jag dödade även barnen!
Lugna ner dig!
Försvinn därifrån, hora!
Jag ska döda dig!
Förlåt.
Det är inte mitt fel.
Anna!
Var är du?
Anna!
Anna, jag vet att du är där inne. Öppna!
Jag kommer.
- Vad heter du? - Gabrielle...
Jag kommer, Lucie!
- Du måste hjälpa mig, Gabrielle. - Varför gjorde hon det?
Jag tror att hon hörde oss.
Gabrielle!
Det måste gå snabbt.
- En ambulans. - Jag kan inte.
- För mina barn... - Kom igen!
Rakt upp till skogen. Efter det får du klara dig på egen hand, okej?
Nej! Sluta!
Sluta! Lucie!
Varför försvarade du henne?
- Hon gjorde ingenting, Lucie. - Hon gjorde mig illa!
Mot mig!
Vill du att hon ska leva?
Du har aldrig trott på mig!
Sluta!
Du tror att jag är galen. Som de andra. Precis som läkarna.
Vad har de gjort för mig? Förutom säga att jag är galen? Du är precis som dem?
Det är över, Anna!
De är döda. De kommer inte att göra dig illa igen.
Lucie!
Sluta!
Nej!
Varför ringer du mig, Aye? Hör inget från dig på 2 år, och sen ringer du mig.
- Jag är arg på dig. Tänker inte låtsas. - Mamma.
Vad vill du? Att jag ska känna mig skyldig?
Nej.
Tror du inte att jag känner så? Tror du inte att jag tänker på
alla de saker som jag har gått miste om?
- Nej, mamma, det är inte det. - Vad är det då?
Jag ville prata med dig, Det är allt. Jag tänkte inte.
Bara så där. En dag bestämmer du dig att du saknar din mamma.
- Är allt bra, du har inga problem? - Nej.
- Är du säker? Var är du? - Långt borta.
- Vart sover du? Hur försörjer du dig? - Det är okej, mamma.
- Är du ännu med henne? Påverkar hon dig? - Nej.
Herregud! Du är fortfarande med henne.
- Det är fortfarande samma sak. - Mamma...
Anna, hon är värdelös, hon är en slampa.
Hon är värd mindre än ingenting. Stanna inte hos henne.
Anna? Ska du inte säga nåt?
Rör dig inte.
Jag kan inte ta hand om dig.
Var inte rädd... Lugna ner dig.
Vila.
Förlåt.
Sluta!
Vem är tjejen på soffan? Vem är det?
Lucie...
- Vilken Lucie? - Lucie Jurine.
Och du?
- Och? - Anna Assaoui.
Vi har försökt nå Belfonds i flera timmar. Telefonen har varit upptagen.
- Telefonluren ligger av. - Det ska inte hända.
Kan du berätta vad som händer här?
Vad gör du här?
Lucie Jurin flydde för 15 år sen, stämmer inte det?
Stämmer inte det?
Ja. Det fanns en tid då vi var mindre organiserad.
Gabrielle borde inte låtit det hända. Flickan hittade henne.
Efter 15 år. Det visar på en hel del uthållighet.
Men i slutändan är Lucie ett offer.
Precis som alla de andra.
Det är enkelt att skapa ett offer. Mycket enkelt.
Lås in nån på en mörk plats. Han börjar lida.
Föda lidandet. Metodiskt, systematiskt.
Och kallt. Och håll det igång.
Ämnena går genom olika stadier.
Efter ett tag traumat...
...den lilla sprickan det händer så lätt.
Att se saker som inte finns där.
Vad såg lilla stackars Lucie?
Såg hon inte saker?
Inte ens monster?
Saker som ville göra henne illa?
- En död flicka. - Sedär ja.
En död flicka.
Flickan ni hittade. Sarah Dutreuil. Hon såg insekter. Kackerlackor, överallt.
De kröp över henne. Hon hade hellre huggit av armen än att gå igenom det.
Folk vill inte lida längre.
Världen har kommit till en punkt-
-att det bara finns offer kvar.
Martyrer är sällsynta.
En martyr är nåt annat... En martyr är en exceptionell varelse.
De överlever lidandet, de saknar allt. Vi har den bördan i allt ont i världen-
-och han överskrider sig själv.
Förstår du det? Han ändrar skepnad...
Longsheng, 1912. Den kvinnan trodde inte på Gud.
Hon försökte stjäla en kyckling. Och hon betalade ett högt pris.
Ögonblicket bilden togs, var hon ännu i livet. Titta på hennes ögon.
Jouans-Lussac, 1945. Den här kvinnan är en specerihandlare. Hon låg med en tysk.
Då fransmännen var känsliga. Hon var tvungen att betala.
Hon är fortfarande i livet. Titta på hennes ögon.
Central Hospital i Birmingham, 1960.
Den ateistiska hushållerskan utan en berättelse-
-var döende och morfinet hade ingen effekt längre. Titta på hennes ögon.
Den här misshandlades av hennes make. Svartsjuka...
Den här har precis tillbringat 9 timmar i hennes bilvrak.
Den här unga leukemi patienten är döende. Plågas i smärtor.
Den här kvinnan har en sällsynt sjukdom. Hon har lidit i 9 timmar.
Titta på deras ögon. Se. Alla av dem. Hör du mig?
De var alla vid liv när de här bilderna togs.
Så säg mig igen att idén om en martyr är en uppfinning av den religiösa världen!
Vi har försökt allt. Även med barn.
Det är bevisat att kvinnor är mer känsliga för en omvandling.
Unga kvinna.
Det är på det sättet.
Anna? Är du där?
- Jag är här. Anna? - Ja, Lucie.
- Varför är du aldrig rädd? - Ibland är jag rädd.
Inte som jag.
Jag gick inte igenom samma saker som du.
Vad måste du göra för att sluta vara rädd?
Jag tror att du måste släppa taget om dig själv.
- Tror du det? - Släpp taget om dig själv.
- Om jag inte kan, finns du där för mig? - Ja.
Jag saknar dig.
Du är inte längre rädd, Anna.
Du är inte längre rädd.
Det kommer att bli okej, Anna. Det kommer att bli okej.
Lidandet är nästan över.
Det är ett steg kvar.
Det sista.
Det kommer att bli okej. Du måste inte försvara dig själv längre.
Det är okej, Anna.
- Är hon uthållig? - Det är fantastiskt.
- Michel! - Vad är det?
Michel!
Jag gick för att mata henne. För några minuter sen.
- Är du säker? - Som jag sa,
Jag har aldrig sett ett uttryck som det.
Hon befriar sig. Helt befriad. Hennes ansikte är som...
Fröken, hennes ögon...
Hon förstår inte vad som händer runt henne.
- Men är hon fortfarande... - Hon är fortfarande vid liv.
Såg du det?
Den andra världen?
Igår på eftermiddagen, omkring 12.15-
Blev Anna Assaoui marterad.
Jag ber er med största respekt att tänka på henne.
Anna Assaoui är en exceptionell varelse.
Att försökt i 17 års tid. Är hon bara den fjärde att nå det här stadiumet.
Och den första, ja, den första... Att få uppfattningen om vad hon har sett.
Mellan 12.15 till 14.30.
Fröken Assaoui har tydligt sett vad som kommer efter döden.
Hennes extatiska tillstånd varade i 2 timmar och 15 minuter.
Det var inte en nära döden upplevelse.
Det hon upplevde var ett äkta martyrskap.
Vid 14.30 lämnade hon det här tillståndet. Och vid 15.05 pratade hon.
Vid den här tidpunkten lever hon fortfarande. Men hon pratar inte längre.
Fröken hörde hennes vittnesmål.
Det här vittnesmålet kära vänner, kommer att delas med er om en liten stund.
Fröken, de väntar.
Jag kommer, Etienne.
- Så det finns nåt? - Naturligtvis.
Var det tydligt?
Mycket tydligt.
Och exakt?
Det finns inte utrymme för tolkning, Etienne.
Tack, fröken.
Etienne?
Fröken?
Kan ni föreställa er vad som kommer efter döden?
Är du okej?
- Skulle du kunna? - Nej, jag...
Fortsätt att tvivla, Etienne.
Martyr:
substantiv
från det grekiska ordet "marturos"
vittne...