Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERET PÅ MARGARET ATWOODS ROMAN
For det er kvindens lod -
- tålmodigt og stille at vente, som et genfærd i tavshed -
- indtil en spørgende stemme bryder tavshedens besværgelse.
- Henry Wadsworth Longfellow
Jeg gik til pumpen. Jeg vendte mig og så McDermott slæbe Nancy over gården -
- til køkkenet på forsiden af huset.
Jeg har lavet te.
De kan stille morgenmaden på bordet.
Hører De mig, fru Humphrey?
Drik det her.
Der sker ikke noget. De besvimede, da De ville servere min morgenmad.
Hvorfor er Deres husholderske her ikke?
Jeg havde ikke råd til at betale hende. Jeg skylder hende for tre måneder.
Min mand tog alle vores penge i forgårs. Jeg ved ikke, hvor han er.
Spis nu noget, så får De det bedre.
Der er ingenting af spise, dr. Jordan.
Deres morgenmad var det sidste, vi havde. Jeg har ikke spist, siden min mand rejste.
- Værsgo. - De er alt for venlig.
Tak.
At købe så meget mad... De er meget venlig, dr. Jordan.
Jeg kan jo ikke lade Dem sulte.
Sådan bliver det desværre sikkert. Jeg har intet tilbage.
Jeg vil give Dem to måneder leje i forskud.
Det burde holde ulvene væk.
I det mindste indtil De har overvejet alternativerne.
Goddag, dr. Jordan.
Godmorgen, Grace.
Hvad er det, du syr?
Jeg laver frøken Lydias blonder.
Hun er skødesløs og burde lære, at så fint tøj ikke vokser på træerne.
Jeg lægger det væk nu. Det er anstrengende for øjnene.
De har ingenting med i dag.
Hvabehar?
Hverken æble, løg eller rødbede.
Jeg har besluttet at gå en anden vej.
- Hvilken? - Har du drømt noget, Grace?
Ja, det har jeg vel. Men ikke noget, jeg kan huske lige nu.
Jeg vil forsøge at huske, hvis det hjælper Dem i Deres forlegenhed.
Hvad får dig til at tro, at jeg er forlegen?
Har man selv været forlegen, ser man det lettere hos andre.
Det var en venlig tanke.
Vi kan måske fortsætte, hvor vi blev afbrudt i går.
Du fortalte om din ven Mary Whitney.
Naturligvis.
Mary var en overbevist demokrat.
Når huset skal gøres parat til gæster, kræves der særlig omhyggelighed.
Hvis der er støv i en krog, forventer jeg, at I ser det.
Blikkene op, blikkene ned. En edderkop kan lave et net på en nat.
Der er ingen grund til, at huset ikke skal stråle. Man skal bare være årvågen.
Hun var en livsglad pige, med et kækt og drillende sprog.
Måske var det canadieren i hende, der manglede respekt for autoriteter.
Det gør mig meget vred, at nogle har så meget og andre så lidt.
Hvordan skulle det kunne være Guds vilje?
- Ville rebellerne have ændret på det? - Naturligvis.
William Lyon Mackenzie sagde: "Kolonierne stoler på jer, landmænd, -"
- for I udgør dette lands eneste sande adel.
Canadiere! Elsker I frihed? Det ved jeg, at I gør.
"Hader I undertrykkelse? Hvem tør benægte det?"
- Det var synd, at rebellerne tabte. - Vi tabte ikke.
Vi har bare ikke sejret endnu.
Vidste du, at min mormor var indianer? Det er derfor, mit hår er så mørkt.
Hvis jeg fik chancen, ville jeg flygte ud i skoven -
- og gå rundt med bue og pil.
Du kunne tage med. Så slap vi for hårnåle og korset.
Hvad skulle vi leve af?
Vi skulle selvfølgelig jage. Og skalpere dem, der kom forbi!
Jeg har det i blodet, og at indgyde frygt.
...så fejer man, og så boner man.
Støv, fej, bone.
Du skal ikke bone støvet, min ven.
Jeg kan ikke lugte løg. Svitsede løg skal dufte. Ingen genveje.
Jeg ville gerne skalpere fru Parkinson, men det er ikke besværet værd.
Det er ikke hendes eget hår.
Det var bare sådan, vi talte sammen. Vi mente intet ondt.
Det forstår jeg.
Du skal tage skrællen af i et stykke -
- og så kaste den over venstre skulder uden at se bagud.
Så danner den det første bogstav i din kommende mands navn.
Jeg er for ung til at tænke på ægteskab.
Man er aldrig for ung til at tænke på ægteskab.
Når jeg har sparet nok sammen, gifter jeg mig med en ung bonde -
- med ryddet agerjord og et godt hus.
Jeg ved endda, hvilke høner og hvilken ko vi skal have.
Jeg vil have røde og hvide leghornhøns og en jerseyko til fløde og ost.
Det kan ingen slå.
Og en kat, der hedder Tabby, og en hund, der hedder Rex.
- Jeg fik den af i et stykke! - Godt.
Hvem skal vi giftes med?
- Men kan ikke se, hvad der er op og ned. - Jo, se.
Det er jo et J. Et J...
Du skal giftes med Jeremiah! Det er kræmmeren, der kommer i morgen.
Han er flot, men du kommer til at vandre land og rige rundt -
- og vil ikke få mere hjem end det, du kan bære på ryggen.
Jeg laver bare sjov, Grace!
Nu er det din tur.
Jeg tager et andet.
Her, jeg har et til.
Det er alligevel bare noget pjat.
Kom, nu går vi i seng og sladrer om folk.
Jeremiah, pust på ilden, pust!
Først puster du forsigtigt...
Hvem er det?
- Jeremiah, pust på ilden... - Det er Jeremiah!
Jeremiah, pust på ilden, pust!
Først skal du puste let, og så skal du puste hårdt!
Hvad er det for et postyr, Jeremiah?
Før drev de mig på flugt med hestepærer og stjal mine varer -
- så jeg syntes, det var klogest at få skik på dem -
- ved at lære dem sangen og helt enkelt betale de små tyranner.
Det der er til deling.
Hvad har du med? Vi skal gøre vores Grace til en ny kvinde.
Kom, så går vi ind.
Kom.
Se øreringene.
Ikke for lange, for så går guldet og sølvet af.
- Mary... - Du ved godt, at det er sandt.
- Jeg køber det her. - De dufter jo allerede som en prinsesse.
- Snarere løg. - En appetitlig duft.
Jeg ser, at du udnytter kvinderne som sædvanligt, Jeremiah.
Som altid har De helt ret, fru Honey. Det er netop, hvad jeg forsøger at gøre.
De er jo så smukke! Selv om ingen kan måle sig med Dem.
Ti nu stille.
Jeg tager to lommetørklæder.
Se nu at få handlet. Pigerne har et arbejde at passe.
- Spå os, Jeremiah! - Ja, gør det!
- Nej, det er at tjene Djævelen. - Tryl for os!
Han har tryllet på markeder.
Nej!
Hvordan gjorde du det?
Før jeg blev en hæderlig handelsmand, levede jeg syndigt og blev bestjålet -
- og fik hjertet knust 50 gange af onde og smukke piger som dig.
- Jeg skal af sted. - Hør, Jeremiah...
Intet kan måle sig med Deres kage.
Kom, piger.
Grace...
Du købte kun fire knapper. En femte betyder held.
Der venter skarpe sten på din vej.
Det gør der altid. Jeg har også mange bag mig, så jeg lader mig ikke skræmme.
En katastrofe.
Tre gange skal du færdes over vandet.
Du vil få store problemer, -
- men alt ordner sig i sidste ende.
Du er en af os.
Jeremiah.
Kom nu, Mary og Grace.
Sikke en forskel, nu du har fået anstændigt tøj på.
Grace...
Hvis du skal på das, så vent, til det er lyst.
Hvorfor?
Fordi det er farligt.
Du er alt for naiv, Grace. Du må ikke gå ud alene om natten.
Hvorfor måtte du ikke gå på das om natten?
En pige må aldrig sænke garden. Det lærte jeg af Mary.
Og af livet, tror jeg.
Har du altid følt sådan, eller kom det snarere efter mordene?
Stille, pige! Du vækker hele huset!
Se, Mary! Jeg skal dø!
Det var derfor, jeg skulle på das. Jeg havde ondt i maven.
Det var sådan, det begyndte med mor, da hun døde.
Du er en kvinde nu, Grace.
Rolig, der sker ikke noget. Det er helt normalt.
Det vil være sådan en gang om måneden fra og med nu.
Der sker ikke noget.
Her.
Tag den her, indtil du får din egen røde underkjole.
Jeg viser dig, hvordan man gør.
Nogle kalder det "Evas forbandelse", men det er noget sludder.
Den virkelige forbandelse var, at hun måtte finde sig i Adams vås.
Sådan.
Hvis smerten bliver for kraftig, få du lidt pilebark at tygge på.
Jeg varmer en sten mod smerten.
Jeg er så glad for, at jeg har dig. Du er en sød ven.
Du bliver meget smuk, Grace. Mændene vil vende sig om efter dig.
Fine herrer er værst, for de tror, at har ret til alt, de vil have.
De begynder med at love: "Jeg gør, hvad du vil."
Men pas på. Gør aldrig noget for dem, før de har opfyldt deres løfte.
Og en ring er ingenting værd uden en præst.
Hvorfor det?
Fordi mænd er løgnere af natur.
De siger hvad som helst for at få, hvad de vil have.
Så ombestemmer de sig og forsvinder på den næste båd.
Du har ret.
Du er en god pige, Grace Marks.
Troens klippe
Kløvet for mig
Lad mig gemme mig i dig
Vandet, blodet, som går frem
Fra dit hjerte, o Guds lam
Bliv mig...
Mary.
Vågn op, Mary.
Nej... Kom nu, Mary!
Der er ikke noget galt med mig, Grace.
Du må aldrig forskrække mig sådan igen. Jeg kunne ikke klare at miste dig.
Det var sandheden i hendes blik -
- som gjorde at jeg elskede Mary
- Mary. - Herre.
Jeg ville bare præsentere mig for den unge dame.
George Parkinson.
Grace Marks, herre.
Har du hjulpet Grace med at finde sig til rette?
- Ja, det har jeg. - Det tror jeg gerne.
Hvad siger du, Grace?
Ja, herre.
Ingen kan få en til at føle sig så hjemme som Mary.
Mary?
George er den ældste søn. Han er kun hjemme i julen.
- Mary? - Grace.
Du har brugt det bånd, du købte af Jeremiah! Det burde du have beholdt.
Det er det fineste nåletui, jeg har set!
Jeg vil altid værne om det. Åbn din nu.
Det er smukt!
Det var mors. Hun gav mig det, lige inden hun døde.
- Så skal du beholde det. - Du er min bedste ven. Du skal have det.
Jeg har selv læst Platon.
Jeg har fundet en bonde, som feder sine gæs op...
Der er et forfærdeligt hul i kjolen fra i formiddags, Mary.
Og du er den bedste syerske, jeg kender.
- Vil du se på den i aften? - Naturligvis.
Med det samme.
Nu vil vi ha' figenpudding
Så frem med den nu!
Vi går ikke før vi får den
Så frem med den nu!
En bedre jul har jeg aldrig haft, hverken før eller senere.
Hr. George blev boende efter jul. Han var blevet forkølet.
Det her er det bedste mod ondt i lænden.
- Jeg går ind til ham. - Fru Parkinson siger, han skal hvile sig.
Jeg går ind til ham.
Da han blev rask, var det februar.
Han var gået glip af så meget, at han ville vente til den næste termin.
Så han blev hos os, og blev pylret om af alle -
- med intet at foretage sig, hvilket er upassende for en så livsglad mand.
Han blev meget forkælet, ikke mindst af sig selv.
Når verden behandler en godt, begynder man at tro, at man har fortjent det.
George.
Du skal ikke omgås med tjenestefolkene, -
- mens du er her for at hvile dig og komme til hægterne.
- Så syg er jeg ikke længere, mor. - Drik din te.
Mary...
Gå ikke så hurtigt.
- Jeg har travlt. - Hvorfor det?
Pas på her. Jeg hørte om en kvinde, som døde af en istap.
Den gennemborede hende som et spyd.
Jeg begyndte at mærke, at Mary havde forandret sig.
Hvor har du været i aften? Jeg savnede at snakke med dig.
Jeg er træt, Grace.
Jeg vil sove nu.
Skal de ud at løbe på skøjter?
Har du prøvet det?
Nej.
- Kom og fang mig, Mary. - Vi har så meget at lave, Grace.
Er der noget galt, Mary?
Hvad får dig til at tro det?
- Læg dig ned. - Sludder.
Det var bare fåregryden fra i går, og nu er jeg kommet af med den.
Jeg spiste også af den, og jeg har det fint.
Du skal ikke tale mere om det her.
Som du vil.
Kære Mary. Jeg tror, at du har brug for at betro dig til nogen.
Jeg så min mor sådan her flere gange.
Han lovede, at vi skulle giftes.
Han gav mig en ring.
For en gangs skyld ville jeg tro ham.
Jeg troede ikke, at han var som andre mænd.
Men nu har han trukket sit løfte tilbage og nægter endda at tale med mig.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. - Hvem er det, Mary?
Det kan jeg ikke sige.
Men når de hører om min tilstand, bliver jeg afskediget.
Hvad skal der blive af mig? Jeg må gå på gaden -
- som forlystelse for sømænd, for at jeg og barnet kan få mad.
Det ville blive min død.
Mary...
Du er min allerbedste ven.
Jeg vil gøre hvad som helst for dig. Hvad kan jeg gøre?
Der må da være fattighuse, hvor du kan bo?
Unge piger dør på den slags steder.
De får feber, så snart de kommer dertil.
De kvæler børnene, så de ikke bliver en økonomisk belastning.
Så vil jeg hellere dø et andet sted.
Jeg kan hjælpe med fødslen.
Jeg hjalp til, da mine søskende blev født.
- Vi giver det væk, uden at nogen ved det. - Det vil snart kunne ses på mig.
Fru Honey og fru Parkinson har et skarpt blik.
Du må prøve en sidste gang at tale med den pågældende mand.
Appellér til det gode i ham.
Hvis han har nogen anstændighed i livet, kan han ikke støde dig væk.
Hvor er Mary?
På das.
Hun spiser sikkert. Hun er begyndt at tage på.
Pigen spiser os ud af huset.
Han gav mig fem dollar!
Fem dollar! Så meget er hans barn værd for ham.
Han sagde, at sagen måtte være ude af verden nu.
Han tvivlede på, a barnet var hans, fordi jeg havde været så "imødekommende".
Og hvis jeg truer med en skandale, vil han benægte det -
- og ødelægge den smule anseelse, jeg har tilbage.
Hvis jeg ville have en hurtig løsning, sagde han -
- kunne jeg jo drukne mig.
Jeg elskede ham.
Jeg elskede ham virkelig.
Men det gør jeg ikke nu.
- Hvor skal vi hen, Mary? - Til en læge, der hjælper ludere i nød.
- Hvordan skulle han kunne hjælpe dig? - Spørg ikke.
Den slags læger har jeg aldrig hørt om.
Er du sikker på, at du vil låne mig dine sparepenge?
Ja, selvfølgelig.
Hvis jeg dør, skal alle mine ting gå til Grace Marks
Mary Whitney
Jeg kan snart være død.
Men du vil være i live.
Gå ikke ind til den læge.
Jeg er nødt til det. Stop nu, Grace.
Kom ind, skynd jer.
Vent her.
Hvis I siger noget om det her, benægter jeg, at vi har mødtes.
Gå, Grace. Gå!
Mary!
Hvad er der sket?
Han tog en kniv og skar i mig.
Han sagde, det ville gøre ondt og bløde, men så ville det blive godt.
Han gjorde vel ikke...?
Du skal arbejde, ellers bliver vi opdaget.
Sig, at jeg er gået ud for at hente noget.
- Jeg kan ikke gå fra dig. - Du skal, Grace.
Jeg må ikke blive afsløret.
De synes, at det er forfærdeligt.
Det var naturligvis barnet, han skar ud.
Jeg syntes også, at det var frygteligt.
Men enten en død på den måde eller to døde på det anden.
For ellers havde hun druknet sig.
Så jeg kunne ikke bebrejde hende det.
Lad mig hente nogen, det gør jo så ondt.
Det må du ikke, Grace. Så er det ude med mig.
Jeg sover på gulvet i nat, så du får mere plads.
- Grace... - Ja?
Jeg er vred.
Jeg er så forfærdelig vred.
Fortæl mig en historie.
Jeg kender kun de historier, som du har fortalt.
Så fortæl en af dem.
Fortæl om William Lyon Mackenzies flugt.
William Lyon Mackenzie var en stor mand, som ledte oprøret her.
Da oprøret slog fejl og Montgomerys kro blev brændt ned -
- tog han til USA.
Mange hjalp til med at skjule ham og gav ham husly på deres gårde.
Og de sagde intet, når de så ham på vejen, for canadiere vil have frihed.
Det har de ikke endnu, men en dag vil de få det.
For vi har ikke tabt, vi har bare ikke vundet endnu.
Læs den tale, jeg lærte dig.
"Ifølge loven skal vi kun beskattes -"
- med vores samtykke og af de mænd, vi selv har valgt.
Men et ondt og tyrannisk styre har trampet på denne lov, -
- plyndret os og erklæret, at uanset hvad loven siger, -
- så vil de fortsætte med at køre i deres prægtige vogne -
- og feste i deres paladser på vores bekostning -
- og at vi blot er fattige, sjæleløse og uvidende bønder -
- født til at tjene dem, som er os overlegne.
Men bønderne begynder at få øjnene op og blive klar over deres egen styrke.
Alt for længe er vi blevet bedraget af Baals præster, -
- som høster syndens frugt i ondskabens tjeneste -
- med egen vinding for øje.
Canadiere! Elsker I frihed?
Det ved jeg, at I gør.
Hader I undertrykkelse?
"Hvem kan benægte det?"
Grace! Mary! I har sovet over jer.
Vågn op! Fru Parkinson er vred.
Mary!
Du godeste.
Hun er død.
Det her er slemt.
Bliv her.
Mary...
Spiller du komedie?
Frygteligt og skammeligt!
- Sikke en stank! - Det lugter som et slagteri.
Under mit eget tag.
Sådan en svigefuld pige.
Hvorfor sagde du ikke noget, Grace?
Mary bad mig lade være.
Hun sagde, det ville blive bedre i løbet af natten. Jeg vidste ikke, hun ville dø!
Det var stygt af dig, Grace. Hvem er manden?
Den slyngel burde trækkes ud i lyset og sone sin forbrydelse.
- Ved du det, Grace? - Hun var forlovet med en herre.
Men han brød sit løfte.
- Hvilken herre var det? - Det ved jeg ikke, frue.
Hun sagde bare, at De ikke ville blive glad, hvis De fik det at vide.
Nu taler vi ikke mere om den sag.
Det gør det bare værre, og det nytter ikke at græde over spildt mælk.
Af respekt for den døde siger vi ikke, hvordan Mary døde.
Vi siger bare, at hun havde feber.
Det er bedst sådan for alle.
Og der lå Mary i sengen og lyttede.
Hun hørte vores planer om at lyve om hende.
Jeg tænkte, at hun næppe tog det med sindsro.
Det var lægen, der myrdede hende med sin kniv.
Og så den pågældende mand.
Det er ikke altid den, der giver det dræbende slag, som er morderen.
Det var den ukendte mand, der dræbte Mary.
Han kunne lige så godt have stukket kniven i hende.
Ryd op her. Og klæd dig på, Grace.
Ikke et ord om Marys død, før vi har gjort hende mere respektabel.
Tag lagenet, natkjolen og underkjolen og vask blodet af.
Vask liget og brænd madrassen.
Har hun en anden natkjole?
Hun kan få min.
Der er mere her, end man ser med det blotte øje.
Hvem mon manden er?
Hvem han end er, sidder han og spiser morgenmad nu -
- og tænker ikke mere på stakkels Mary end på et dødt dyr hos slagteren.
- Alle må vi bære Evas forbandelse. - Mary havde grinet af det der.
Luk mig ind.
- Hvad laver du? Det er iskoldt. - Stanken giver mig kvalme.
Ja, vi burde lufte ud.
- Bare det ikke var for sent. - For sent til hvad, Grace?
At lukke hendes sjæl ud.
Jeg havde glemt at åbne vinduet fo at lukke sjælen ud.
Jeg må have hørt forkert, for jeg syntes, hun sagde "luk mig ind".
Hun må have sagt "luk mig ud".
Grace... Vågn op, Grace.
Vågn nu op.
- Kom nu, Grace. - Grace, nu er det på tide, du vågner!
Grace...
Hvor er jeg?
Du er her, Grace. I Marys værelse.
- Hvor er Grace? - Du er Grace, min ven.
Grace... Din Mary er død.
Det var et frygteligt chok for dig.
Hvor er Grace?
Hvad er der sket? Hvor er Grace?!
Du er Grace! Mary er død.
Nej! Hun er faret vild, og jeg må finde hende.
Kære ven, du har fået et stort chok. Det er forståeligt!
Jeg må finde Grace!
Mary er død, Grace. Du er tryg her hos os.
Jeg vågnede dagen efter. Da vidste jeg, at jeg var Grace, og at Mary var død.
Jeg tænkte på den aften, da vi havde kastet æbleskræl over skulderen.
Marys skræl gik i stykker tre gange, og nu så jeg resultatet.
Hun var aldrig blevet gift og ville aldrig blive det.
Men jeg huskede ikke, hvad jeg havde sagt og gjort, mens jeg var vågen derimellem.
- Slet ingenting? - Nej.
Og det gjorde mig urolig.
Den lykkeligste tid i mit liv var forbi.
- Ikke nu. - Det er nok frøken Lydia.
Jeg ville bare høre, om De mangler noget.
Nej, ingenting. Luk venligst døren.
Jeg må lægge skørtet op. Ellers vil det nå ned på jorden.
Det quiltede tæppe bliver færdigt på en uge, hvis vi snakker så længe hver gang.
Tak, Grace.
Det er viden om mig, De ønsker, doktor.
Forbudt viden.
Viden med et uhyggeligt skær over sig.
Viden, som vindes, ved at stige ned i dybet.
De vil til et sted, som jeg aldrig kan komme til.
Se det, jeg aldrig kan se i mig.
De vil åbne min krop og kigge ind.
De vil holde mit buldrende kvindehjerte i Deres hånd.
Tekster: Torben Christensen