Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERAD PÅ MARGARET ATWOODS ROMAN
En skugga fladdrar för min blick, ej du, men mycket lik att se
Ack, om vi ändå finge så blott för en timme återse
De själar som vi älskat, så att de kunde säga oss vad och var är de!
Alfred, Lord Tennyson
Jag vill tala med er om ett utlåtande om Grace från mentalsjukhuset.
Hon utmålas som en lallande toka -
- skriande som ett spöke -
- och kringrusande som en svedd apa.
Har ni gjort er en egen bild av hennes mentala hälsa?
Jag har gått ytterst försiktigt fram.
Har ni frågat om vad hon minns?
Hon minns sitt liv före hon var hos mr Kinnear -
- med en färg-och detaljrikedom -
- som tyder på att problemet inte är minnesrelaterat.
Är ni bekant med familjen Parkinson i Toronto?
Han dog för några år sen och änkan återvände till sitt hemland.
Hon var amerikan liksom ni. Hon tyckte att vintrarna här var för kalla.
Det var synd.
Grace hade sin första anställning där.
Hon hade en vän, också hon tjänsteflicka, vid namn Mary Whitney.
Som ni kanske minns var det namnet hon använde när hon var på flykt.
Den här unga kvinnan dog hur som helst -
- en abrupt död.
Grace sa att när hon satt där hörde hon sin döda vän tala.
Släpp in mig!
- En hörselhallucination, givetvis. - Det är inte alls ovanligt.
Jag har själv varit vid mången dödsbädd och särskilt bland sentimentalt folk -
- räknas det som en vanära att inte ha hört den avlidna tala.
Hör man dessutom en änglakör, så ännu desto bättre.
Hallucinationen följdes av en period av svimningar och hysteri -
- och vad som förefaller ha varit sömngång.
Detta följdes av en lång sömn och påföljande minnesförlust.
- Då har hon alltså en historia av det. - Låt oss inte dra förhastade slutsatser.
Just nu är hon själv min enda källa.
Det vore ytterst lämpligt att tala om tiden för morden nu -
- när hon själv talar om sin minnesförlust.
Än en gång, mina metoder tar tid.
Det är av högsta vikt att inte pressa henne.
Jag antar att jag fortfarande är chockad.
Ni är så vänlig som lagar middag igen.
Ni är mycket mer omtänksam än min man nånsin var.
Klippa, du som brast för mig
Låt mig gömma mig i dig
Vattnet, blodet, som går fram
Från ditt hjärta, o Guds lamm
Blive mig en dubbel bot
Emot synd och lagens hot
Jag visste inte att du sjöng så bra, Grace.
Du har en vacker röst.
Tack.
Jag fick fler tillfällen att sjunga förut.
Jag la märke till att fångvaktarna var bryska mot dig.
- Förekommer det ofta? - Ja.
De stöter och knuffar mig.
De säger oanständigheter och jag slipper inte undan.
Så får det inte gå till. Jag ska tala med fängelsedirektören om saken.
Vad ligger ni sömnlös över?
Varför säger du så?
Ni har mörka ringar under ögonen, som om ni inte har sovit.
Jo, jag har sovit gott. Tack för omtanken.
En palsternacka, minsann.
Den hade jag inte valt. Den är orange i tonen, alltså gammal.
- Får den dig att tänka på nåt? - "Smicker smörar inga palsternackor."
- Och de är svårskalade. - De förvaras i källare.
Nej, i en grop i marken. De mår bara bra av en frostnatt.
- Ska vi ta vid där vi slutade? - Jag minns inte precis var det var.
Din stackars vän Mary Whitneys död.
Just det, Mary.
Hon begravdes i mitt finaste nattlinne.
Hon såg inte det minsta död ut, bara väldigt blek.
Där hon låg helt klädd i vitt såg hon ut precis som en brud.
"I förvissning om hennes pånyttfödelse till evigt liv genom Herren Jesus Kristus -"
- överlåter vi vår syster Mary i Herrens vård -
- och begraver hennes kropp.
Av jord är du kommen, och jord skall du åter varda.
"Herre, låt ditt ansikte lysa över henne och giv henne frid."
- Amen. - Amen.
Hon begravdes hos metodisterna på Adelaide Street -
- alldeles intill fattiggravarna, men ändå på kyrkogården.
Jag hade gjort vad jag kunde.
Jag såg döden i Marys ögon, men det är lätt att vara efterklok.
Jag ska be för henne.
Det var svårt för mig att tro att Mary verkligen var död.
Kom och sätt dig, Grace.
Kom nu.
Grace...
- Känner du mannen? - Förlåt, frun?
Mannen...
Mary...
Nej.
Jag kommer att be dig att svära vid Bibeln -
- att även om du skulle veta vem han är, så ska du inte yppa det.
Om du kan svära det vid Bibeln -
- ska jag se till att du får omedelbar löneförhöjning.
Och om du skulle välja att lämna detta hus -
- ska jag ge dig goda vitsord.
Jag har aldrig haft anledning att klaga på ditt arbete, Grace.
Mr George Parkinson verkade inte ha bråttom tillbaka till studierna i USA.
Ursäkta mig, mor.
Grace...
Jag beklagar verkligen det som hände din vän Mary. Jag vet att du stod henne nära.
George!
Var försiktigare framöver, Grace.
Öppna dörren, Grace.
Det är George. Släpp in mig.
Släpp in mig, Grace.
Öppna!
Jag visste att han förr eller senare skulle lyckas ta sig in.
Har man en man på rummet så är man själv den skyldiga, hur han än kom dit.
Som Mary sa anser somligt herrefolk att man är i tjänst dygnets alla timmar -
- och att man gör sin främsta plikt på rygg.
Som sagt var hon mycket frispråkig.
Det här är Grace, Nancy.
Nancy är en gammal vän, på besök från Richmond Hill.
Trevligt att träffas, Grace.
Jag måste gå nu. Jag vill hinna till textilauktionen innan Clarkson stänger.
Se, så fint muslintyg jag kom över sist.
Vad ska en hushållerska med en så fin klänning till?
Du har alltid haft god smak.
Har du långt tillbaka till Richmond Hill?
Jag fick skjuts hit av min husbonde.
Vet du var Richmond Hill ligger?
Man tar Yonge Street förbi Hogg's Hollow.
Jag behöver en tjänsteflicka till.
Min arbetsgivare mr Kinnear är av fin skotsk släkt.
Han är ogift, så det finns ingen fru i huset som styr och ställer med en.
Skulle du vara intresserad? Jag saknar kvinnligt sällskap -
- och vill ogärna vara ensam kvinna hos en herre för folk pratar så.
Åh, jag vet inte.
Mr Kinnear är en frikostig arbetsgivare, vilket han visar när han är nöjd.
Det skulle bli fördelaktigt för dig, ett kliv uppåt. Vad har du för lön nu?
- Två dollar i månaden. - Då ger jag dig tre.
Det är ju mer än skäligt.
Underbart.
Här har du pengar så du kan ta droskan till Richmond Hill i morgon.
- Jag möter dig vid värdshuset. - Grace...
Förlåt att jag tar din bästa flicka ifrån dig, Sally.
Du har talat så gott om henne.
Inte anade jag att du skulle ta henne ifrån oss.
Jag tror inte att det passar sig för en ung flicka som du.
Varför inte?
Nancy är alltid god mot mig och jag vill inte skvallra.
Var och en gör som den vill. Ju mindre jag säger, desto mindre skada skedd.
Jag vet ingenting säkert, så det vore fel av mig att säga mer.
Men jag ville ändå säga det jag har sagt, för du har ju ingen mor som kan råda dig.
Jag förstod inte alls vad hon menade.
Har du hört nåt ont om mr Kinnear?
Inget som folk i gemen skulle kalla ont.
Det var som en gåta jag inte kunde lösa.
Det skulle ha varit bättre om hon hade talat klarspråk.
Men lönen var högre än nåt jag fått tidigare, vilket vägde tungt.
Och jag behövde komma ifrån mr George Parkinson.
Och tyngre ändå vägde Nancy Montgomery själv.
Hon var lik Mary Whitney, tyckte jag åtminstone då.
Jag hade varit så sorgsen sen Marys död.
Så jag beslöt att fara dit.
Färden upp till Richmond Hill var värre än väntat.
- Se dig aldrig om. - Varför inte?
Grämelse är bara fåfänglighet. Låt det skedda vara glömt.
Tänk på hur det gick för Lots hustru. Hon blev en saltstod.
Synd på en fin kvinna.
Även om de alla skulle må bra av en nypa salt.
Där låg Montgomerys krog.
Där hade Mackenzie och hans patrask sina uppviglingsmöten -
- för att tåga längs Yonge Street under revolten.
William Lyon Mackenzie?
En av dem blev skjuten där utanför när han försökte varna regeringsstyrkorna.
Efteråt brändes krogen ner. Vissa av förrädarna hängdes, men inte många nog.
Den där ynkryggen Mackenzie borde släpas hit från Staterna.
Han flydde och lämnade kvar sina vänner att bli hängda.
Jag kände på andedräkten att jag gjorde klokast i att inte reta honom.
Så jag sa inget.
William Lyon Mackenzie var Marys hjälte, så det var svårt att tiga.
- Var ska du bo? - Det man inte vet tar man ingen skada av.
Ska du inte med på ett glas whisky för gamla tiders skull?
- Är ni Grace Marks? - Ja.
- Är den här mannen en vän till er? - Nej.
- Damen vill inte ha ert sällskap. - Hon är ingen dam, utan en hora.
Thomas Kinnear, din nye arbetsgivare. Jag är här för att hämta dig.
Efter inte ens fem minuter i stan har du redan gentlemän som beundrare.
- Det är de inte alls. - Inte gentlemän eller inte beundrare?
Det här är Charley.
Hoppa upp, Grace.
- Ska jag sitta i fram? - Ja, inte kan du åka i bak som en koffert.
Det var ovant att sitta bredvid fint folk, men han verkade inte bekommas av det.
Så där körde vi längs Yonge Street, som vore jag en fin dam.
Hur såg mr Kinnear ut?
Som en gentleman.
Var det allt du la märke till?
Jag ville inte glo.
Jag hade behövt vrida på huvudet på grund av bahytten.
- Jag förmodar att ni aldrig haft bahytt. - Nej, det har jag inte.
Jag kan tänka mig att det är begränsande.
Det är det.
Hej, Jamie. Grace Marks är hitkommen från Toronto. Jag hämtade henne vid värdshuset.
Jamie bor här i närheten och hjälper till på gården ibland.
God dag.
Är Toronto stort och pampigt? Jag har aldrig varit där.
Pampigt så det förslår.
Jag kunde inte med att svara uppriktigt om Toronto -
- för just då ångrade jag bittert att jag hade lämnat stan.
Jag hörde hennes skratt. Hon hade inte hälsat mig med ett ord.
McDermott, bär in Graces saker till hennes rum.
Det stramade åt om mitt hjärta.
När jag blundar -
- minns jag varje detalj i huset så tydligt som på ett fotografi.
Jag skulle kunna röra mig i varje rum med förbundna ögon.
Det känns egendomligt -
- att av alla som bodde där i huset -
- så var jag den enda som skulle leva ett halvår senare.
Men då hade jag inga föraningar om det. Jag var bara törstig.
Till slut tog Nancy med mig på en ordentlig husesyn.
Det finns ingen tvättstuga. Kopparkärl, balja och tvättbräda finns i sommarköket.
Vi har ingen gris. De är för kloka för sitt eget bästa.
Mr Kinnears gamla hund Fancy dog.
Det var tryggare med en hund här som kunde skälla på främlingar.
Här under finns en lucka ner till källaren.
Det var en märklig placering.
Det hade varit mer praktiskt med källare under köket, men där fanns ingen.
- Fortsätt, Grace. - Givetvis.
Källartrappan var väldigt brant.
Källaren var avdelad i två delar.
På ena sidan fanns mejeriprodukter, som smör och ostar.
På andra sidan fanns vin, öl, äpplen, kålhuvuden, rödbetor, potatis...
- Ja, Grace, men... - Ja?
Jag vet vad man har i matkällare.
Så klart.
Det finns ett fönster, men ta alltid med ett ljus ner.
Det är mörkt och lätt hänt att man ramlar i trappan och bryter nacken.
Vi gick inte ner i källaren just då.
Nancy, som nu var väldigt kärvänlig, visade mig mitt rum.
Hon hade mycket fina örhängen som jag såg var av äkta guld.
Jag undrade hur hon hade råd med såna på en hushållerskas lön.
McDermott och Nancy tålde inte varandra.
Han blir bara mer tvär. Han får skylla sig själv.
Om han vägrar le hamnar han på landsvägen. Eller i diket, snarare.
Jag är glad att du är här, Grace.
Du måste vara trött efter resan.
Du kan vila, så får du börja arbeta i morgon.
Jag tyckte om att gå upp tidigt.
Då kunde jag låtsas ett litet tag att huset var mitt.
Akta så jag inte nackar dig.
Talar du med mig?
Nej, det gör jag inte.
Jag märkte vad han ville, och det var föga originellt.
Visst var det ovanligt att en hushållerska spelade piano.
Men jag sa förstås inget.
"Sen löpte allt på lugnt i två veckor."
- Ja, mer eller mindre. - Vad var "allt" och hur "löpte det på"?
- Ursäkta? - Vad gjorde du om dagarna?
De vanliga sysslorna.
Du får förlåta, men vari bestod de sysslorna?
Ni skämtade inte.
Ni vet verkligen inte.
Män som ni slipper städa upp efter er -
- medan vi får städa upp både efter oss själva och efter er.
På det sättet är ni som barn.
Ni behöver inte tänka framåt eller oroa er för följderna av det ni gör.
Men det är inte ert fel. Det är bara så ni är fostrad.
Och sen?
Sen tömde jag och sköljde ur pottorna.
Man behöver ge en pump lite vatten för att kunna få upp nåt.
Mary Whitney sa att det var så män med lumpna avsikter resonerade med smicker.
Mary Whitney var inte städad, men hon var uppriktig.
Det är alltså så man sköljer pottor...
Jag tömde den förstås på dass först.
Jag gick ut på dass, tömde pottan där, och så vidare.
"Och så vidare"?
"Om ni inte vet vad man gör på dass så är ni bortom allt hopp", tänkte jag.
Jag lyfte upp kjolarna och satte mig ovanför de surrande flugorna -
- på samma säte som alla i huset, herrefolk som tjänstefolk.
Allas piss luktar likadant, och inte doftar det av syren -
- som Mary Whitney brukade säga.
Där fanns bilder på engelska hertiginnor och societetsdamer i New York.
Man ska undvika att få sin bild tryckt i en tidskrift eller tidning -
- för man vet aldrig vad andra använder ens ansikte till.
Men det sa jag inte till er, dr Jordan.
Och så vidare.
"'Och så vidare' är allt ni får", tänkte jag.
Bara för att ni envisas med att få veta allt behöver jag inte berätta allt.
- God morgon. - God morgon.
- Är teet färdigt? - Ja.
Jag är knappt vid liv på morgonen förrän jag har fått mitt te.
Mr Kinnear dricker sitt där uppe. Han vill ha en kopp till när han kommer ner.
Jag går upp med det.
Hos mrs Parkinson skulle hushållerskan aldrig...
Det var tjänsteflickornas uppgift.
Det förstås. Jag gjorde det bara för att vi inte hade hjälp.
Det har blivit en vana. Gå du.
Ert te, herrn.
Kom in med det.
Tack, Grace.
Det finns fina ägg. Vill ni ha ett till frukost?
Ja tack, det skulle nog göra mig gott.
Mr Kinnear vill ha ett ägg till frukost.
Jag tar också ett.
Han vill ha sitt stekt med bacon. Jag tar mitt kokt.
Vi äter frukost tillsammans i matsalen.
Han vill ha mitt sällskap.
Han tycker inte om att äta ensam.
- Är mr Kinnear sjuk? - Nej då, han vill bara bli ompysslad.
Jag undrar varför han inte är gift, en så fin karl som han.
Vissa herrar lockas inte av äktenskapet.
De trivs bra ensamma och tycker att de klarar sig gott utan.
- Det kan de nog. - Så klart, om de är rika.
Om de vill ha nåt kan de bara betala för det, vad det än må vara.
- Hans nattskjorta behöver vädras. - Ja, jag skulle just göra det.
Och hans toalettartiklar ska inte ligga så här.
Så här vill han ha det. Silvret ska putsas varje vecka.
Hos mrs Parkinson gjorde vi det var tredje dag.
Nu är du inte hos mrs Parkinson.
Vikta skjortor ska ligga här.
Vad föreställer tavlan?
Susanna och de äldste, ett bibelmotiv.
Jag kan Bibeln utan och innan, och det här finns inte med.
- Jo, det gör det. - Nej.
Du är inte här för att käbbla om tavlor, utan för att städa.
För ni teologiska diskussioner så här tidigt på morgonen?
Det är inget ni behöver bry er om.
- Jag vill gärna veta vad ni talar om. - Det är oviktigt.
Nancy verkar vilja hålla det hemligt, så du får lov att berätta, Grace.
Jag...
Jag undrade bara om det här är ett bibliskt motiv, som Nancy säger.
Nej, strängt taget är det inte det.
- Det är från apokryferna. - Vad är det?
Du är vetgirig för att vara så ung.
Snart har jag den mest bildade tjänsteflickan i Richmond Hill.
Då får jag lov att visa upp dig, som den räknekunniga grisen i Toronto.
Apokryferna är en bok med alla historier från biblisk tid -
- som de inte tyckte platsade i Bibeln.
Vilka tyckte inte det? Jag trodde att Gud hade skrivit Bibeln.
Man säger ju att det är Herrens ord.
Det må så vara, men den är nedskriven av människor.
De ska ha inspirerats av Honom. Han talade alltså till dem.
- Hörde de röster? - Ja.
Det var skönt att få veta att också andra hörde röster.
Men det sa jag inte högt.
Och rösten jag hörde den där gången hade ju inte varit Guds -
- utan Mary Whitneys.
- Är du bekant med berättelsen om Susanna? - Nej.
En ung kvinna som felaktigt anklagades för att ha syndat med en ung man -
- av en grupp äldre män, för att hon vägrade begå samma synd med dem.
Hon skulle ha stenats till döds, men hade turen att få hjälp av en klok man -
- som kunde visa att männen ljög genom att få dem till motsägelsefulla vittnesmål.
Vad tror du att sensmoralen är?
Att man inte ska bada utomhus.
Jag tror att sensmoralen är att man ska ha klok rättshjälp.
Flickan är ingen dumbom.
Jag hittade en vikt skjorta som saknade en knapp.
Det är irriterande att ta på sig en ren skjorta -
- bara för att upptäcka att den inte går att knäppa.
Se till att det inte upprepar sig.
Du putsade inte mina skor ordentligt i morse. Ta dig i akt.
Du ser trött ut, Grace. Sätt dig och drick te med mig.
Jag vill inte komma efter med tvätten. Vädret kan slå om hastigt.
Som du vill. När du har hängt tvätten kan vi dricka te.
Det finns stor tillfredsställelse i ren byk som hänger på tork.
Ljudet är som av en änglakör som klappar händer i fjärran.
Och det heter ju att renheten är gudfruktighetens nästa.
Ibland när jag såg de rena, vita molnen på himlen efter ett regnväder -
- tänkte jag att det var änglarna som hade hängt ut sin tvätt.
Nån måste ju göra det, tänkte jag, eftersom allt i himlen ska vara så rent.
Men det var bara barnsliga fantasier. Barn gillar att fantisera om sånt de inte ser.
Och jag var knappt mer än ett barn -
- även om jag såg mig som en vuxen kvinna.
Ursäkta... Ursäkta, Grace.
- Hej, Jamie. - Är det några ärenden som ska göras?
Jag får lov att fråga Nancy.
Om det är nåt du vill ha från byn hjälper jag gärna till.
Tack, Jamie.
Kom in, så ska jag berätta vad vi behöver.
Och du måste ta med flöjten nästa gång.
Han spelar så vackert. Det är en fröjd för örat.
Tycker du om att dansa?
Varför undrar du?
Jag såg dig dansa. Du dansar bra.
Kanske, kanske inte.
Berätta om ditt liv innan du kom hit.
- Vem vill höra om det? - Jag. Jag är intresserad av sånt.
Jag har alltid varit ett svart får som aldrig har kysst de rikas stövlar.
Har du din mor i livet?
Oavsett vilket spelar det ingen roll.
Hon sa att jag skulle komma till Djävulen. Hon kan vara död, vad mig anbelangar.
Jag deserterade från armén och tog mig till Amerika som fripassagerare.
När jag kom hit tog jag värvning i Glengarrys lätta infanteri.
Var inte de illa beryktade? Det har en vän sagt till mig.
De brände ner bondgårdar så att kvinnor och barn hamnade i snön.
Ja, och mycket värre än så.
Saker de inte skriver om i tidningarna.
Efter revolten upplöstes regementet, och jag hörde om den här tjänsten.
Jag trodde jag skulle få arbeta direkt under herrn, men fick en kvinna över mig.
En som ständigt plågar mig med sin vassa tunga.
Har du nån käraste?
Det kan en söt flicka som du förväntas ha.
Nej, och jag har ingen önskan om det heller.
Det var ju synd. Men nån gång ska vara den första.
Du behöver bara ridas in som en unghäst. Det är jag rätt man för.
Såna anstötligheter betackar jag mig för. Jag är ingen mara.
Jag menade det inte.
Jag skojade bara. Jag ville bara ta reda på vilket slags flicka du är.
Vilket slags flicka jag är angår inte dig.
Fortsätt. Jag föredrar gott smör framför en nigning.
Du håller dig sysselsatt, Grace.
Ja, djävulen sätter lata händer i arbete.
Jag hoppas att du inte menar mig. Mina händer är lata, men inte djävulska nog.
Nej, det är klart jag inte menade er.
Det är klädsamt för en ung flicka att rodna.
Hur går det med smöret, Grace?
- Vart skulle mr Kinnear? - Till överste Bridgeford.
Hans fru är borta, så det är fritt fram. Han är inte välkommen när hon är där.
- Varför inte? - Hon anser att han har dåligt inflytande.
- Varför? - Han skickades iväg till kolonierna.
Varför det?
Det vanliga, skulle jag tro. Skulder eller kvinnor.
Nu tar sig smöret.
Jag trivs inte här nere.
Det luktar jord, möss och gamla grönsaker.
Det brukar det nog göra i källare.
Man kanske kunde vädra här nån dag?
Vad i hela friden har han för sig?
Han gör så där ibland.
Han säger att det är för motionens skull, men han vill bara ha beundran.
Bry dig inte om honom.
Så där satt jag och låtsades inte titta -
- medan han låtsades att han inte blev iakttagen, såsom kvinnor och män ofta gör.
Han var typen som man inte borde se på, fast man inte kan låta bli.
Jamie! Du har flöjten med dig.
Hämta ett glas öl åt Jamie, Grace.
Jag tar också ett.
Inte visste jag att du hade apblod i ådrorna.
När katten är borta dansar råttorna på bordet. Nancy tycker om sina små fester.
Pojken Walsh ska säkert snart blåsa i sin pipa.
Det stämmer, och jag tänker lyssna med behag.
- Jag skulle inte kalla det behagfullt. - Skyll dig själv.
Jag menade inte att väcka anstöt förut.
Jag har umgåtts för mycket med ohyfsade karlar.
Jag glömmer lätt bort att uppföra mig. Jag vet inte vad jag ska säga.
Förlåt mig, så kan vi vara vänner.
Bibeln lär oss ju att förlåta.
Där satt vi, i ett slags harmoni.
Det var en så vacker kväll att det sved i hjärtat -
- som när man inte vet om man är glad eller ledsen.
Jag tänkte att finge jag en önskan, skulle det vara att inget skulle förändras -
- och att vi skulle sitta där för evigt.
Men ingen annan än Gud kan hejda solens gång -
- och det har han bara gjort en gång -
- och kommer inte att göra igen förrän på domedagen.
Jag tänkte att om jag kunde få två eldflugor som örhängen...
Jag måste hemåt innan pappa börjar leta.
...skulle jag strunta i Nancys örhängen av guld.
Lås alla dörrar och fönster, Grace.
Du kan väl sova hos mig i natt? Jag blir så rädd när Kinnear inte är hemma.
Undertexter: Karl Hårding