Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERAD PÅ MARGARET ATWOODS ROMAN
Signade äro alla simpla känslor, såväl mörka som ljusa!
Det är först i den ohyggliga sammanblandningen av de två -
- som helvetets eldar får fart.
Nathaniel Hawthorne
Så går det när man tar en brödskiva för mycket till frukost.
Försök inte med det, Grace.
Det var en så vacker kväll att det sved i hjärtat.
Som när man inte vet om man är glad eller ledsen.
Jag tänkte att finge jag en önskan, skulle det vara att inget skulle förändras -
- och att vi skulle sitta där för evigt.
God morgon, dr Jordan.
God morgon, Grace.
Jag satt och läste James McDermotts bekännelse.
Han sa: "Grace var mycket bitter -"
- över det ojämlika förhållandet mellan sig själv och hushållerskan, som hon hatade -
"- och var mycket näsvis mot." Han påstår att du sa:
Skulle hon vara förmer än vi?
Ska hon få leva som en dam, äta och dricka som fint folk?
Hon är inte av bättre börd eller uppfostran än vi.
Det skiljer sig från det du har berättat.
Vad tänker du när du får höra det, Grace?
Jag har hört det förut.
Det betyder otur att skratta åt de döda. De uppskattar inte att bli utskrattade.
Ska jag ta vid där vi slutade i går?
Gör gärna det.
Lukta på det här.
Visst doftar det gott?
Sen tar jag lite pomada, det ger håret så vacker lyster.
- Borstar du mitt hår, Grace? - Ja, så gärna.
Nu blir man bortskämd. Du är lätt på handen, Grace.
Ditt hår påminner om min väns hår.
- Vem var det? - En gammal vän.
Vi behöver en kyckling till i kväll.
Kapten Boyd och överste Bridgeford kommer på middag.
- Be McDermott att nacka en. - Ska bli.
Behövs det inte två? Med fruarna blir de ju sex.
Det kommer inga fruar.
De nedlåter sig inte att komma hit på besök, och jag ska inte äta med dem.
De bara röker och dricker och skryter om hur de stävjade upproret.
Gör som jag bad dig om.
McDermott?
James?
McDermott?
Grace? Vad gör du uppe på McDermotts loft?
- Vi behöver få en kyckling nackad. - Han är nog i stan och super.
Jag hittar inte McDermott.
Han är alltid borta när man behöver honom. Du får lov att nacka kycklingen själv.
Nej, det kan jag inte. Jag har aldrig gjort det förut.
Nån gång ska vara den första.
Jag kan plocka den, men inte dräpa en som lever.
Fåna dig inte. Det är lätt gjort.
Ta en yxa och hugg huvudet av den.
Jag tål inte ens tanken, Nancy.
Du kommer inte tillbaka utan en död fågel. Rappa på!
Mr Kinnear vill inte vänta på maten.
- Vad är det, Grace? - Snälla, kan du döda kycklingen åt mig?
Inga problem, det gör jag gärna.
Du är så blödig och ömhjärtad.
Tack, Jamie.
Jag har inget att ge dig i gengäld, men jag ska komma ihåg det här.
Jag hjälper dig gärna när du behöver.
Fågeln behöver komma in i ugnen.
- Så du har gjort en erövring, minsann. - Vad menar du?
Jamie Walsh. Han är en rar pojke.
Han svärmade för mig förut också.
Han är bara barnet.
Även små maskar slingrar sig.
Gå ner i källaren och hämta mer vin. Jag tål inte spindlarna.
Och hon skrek: "Min gård! Mitt liv!"
Tom sa: "Din brinnande gård är inte problemet, utan din vidriga rebellmake."
Jag hoppades kunna upplysa henne.
Man kan dra lärdom av de svåraste av tider.
Var har du hittat den här, Tom?
Finns det fler frukter från samma träd, och är de mogna att plocka?
Var är Nancy? Har du henne inlåst med resten av ditt turkiska harem?
Vilka fina blå ögon. Nancy skulle klösa ut dem om så Tom sneglade åt ditt håll.
Det är en eldig liten rebell. Hon heter Montgomery i efternamn.
Som tavernan där rebellerna samlades. Låt inte henne ha dåligt inflytande över dig.
Montgomery själv var i USA då -
- efter en högst vågad rymning från Kingstonfängelset.
Det kan alltså göras.
Jag tror inte att kapten Boyd var kapten på riktigt.
Vissa har tagit sig titlar bara för att ha suttit på en häst på dagen för upproret.
- Och mr Kinnear? - Jag vet inte och jag frågar inte.
Men i så fall stred han med regeringstrupperna.
Min bästa väns familj miste sin gård på grund av dem.
Jag vet inte och jag frågar inte.
Jag börjar bli tjock.
Det är vår plikt att be om Guds nåd.
Vi ska inte bli fåfänga -
- och tro att våra böner ska ha någon verkan.
De första är de sista och de sista är de första.
"Många bland oss är som vitmenade gravar."
Utanpå prydliga, men inuti fulla av förruttnelse och orenhet.
Vi måste slå vakt mot inbilskhet och aldrig låta våra ljus slockna.
"Ingen vet dagen och timmen det gäller. Vi måste vänta i fruktan."
Vad tyckte du om hans predikan?
Jag tänkte att om man inte kan få Guds nåd genom att be för den eller på annat sätt -
- och aldrig ens veta om man har den eller inte -
- så kan man lika gott bara och fortsätta med sitt.
Huruvida man är fördömd eller frälst rår man inte på.
Det är lönlöst att gråta över spilld mjölk om man inte ens vet om den är spilld.
Om bara Gud vet, kan bara Gud göra rent.
Jag blir dåsig av såna tankar.
Vi kan bara frälsas genom Guds nåd -
- och inte genom våra egna försök eller goda gärningar.
Guds nåd...
Det är skandalöst.
Skandalöst.
Kom, jag tål inte att bli uttittad.
De var kyliga och högmodiga, tänkte jag. Inga goda grannar, utan hycklare.
De tror att kyrkan är en bur där de kan hålla Gud fången -
- så att han inte lägger sig i deras vardagsangelägenheter -
- och synar deras dubbelspel och kallsinnigheten i deras hjärtan.
De tror att de bara behöver bry sig om honom på söndagar -
- när de har finkläder och allvarliga miner -
- tvättade händer, handskar på, och alla sina historier i ordning.
Men Gud finns överallt och kan inte buras in som människor kan.
- Var var du i går? - Jag hade sysslor att göra.
Det angår inte dig var jag var.
Du kan inte komma och gå som du behagar när du behövs här.
Jag kan inte se in i framtiden.
Nej, då skulle du se att du inte blir långvarig här. Du stannar bara månaden ut.
Ta hand om hästen nu, om det inte är under Ers Majestäts värdighet.
Lika bra, det. Jag tål inte att bli hunsad av en kvinna.
Särskilt en sån kvinna som hon.
Jag blir glad att slippa det här horhuset.
Vad menar du med det?
Vet du inte att Nancy och mr Kinnear delar säng?
Det är ingen hemlighet. Alla vet det.
Det kan inte stämma.
Du ser knappt näsan framför dig.
Nancy fick barn när hon var på Wrights gård med en ung fähund som lämnade henne.
Barnet dog med en änglamakerskas hjälp.
Mr Kinnear anställde henne trots detta. Det skulle ingen anständig man ha gjort.
Hans avsikter stod klara från första början.
När hästen väl har lämnat stallet tjänar det inget till att stänga stalldörren.
En sköldpadda...
En kvinna som väl har hamnat på rygg är som en sköldpadda.
Hon kan inte komma på rätt köl igen och är lovligt byte för alla och envar.
Jag tror dig inte.
Fast jag sa emot anade jag att han för en gångs skull talade sanning.
Jag skämdes för att ha låtit mig luras.
För att jag hade varit så blind och dum.
Jag tappade det mesta av den respekt jag hade hyst för Nancy -
- som äldre och husföreståndarinna.
Du har missat lite vid tråget.
- Gör det själv. - Grace!
Eftersom inget duger kan du ju göra det själv.
Eller kan du inte böja dig i din fina klänning?
- Hur vågar du? - Hur vågar jag vad?
- Varför tar du inte hjälp av McDermott? - Det är min uppgift.
- Jag kan bära upp den. - Nej, det går inte för sig.
Här avgör jag vad som går för sig och inte. Är jag inte herre i huset?
Jo.
Jag bär upp den åt dig, Grace.
Nancy vill avskeda mig innan månadens slut för att slippa betala ut lön.
Hon kommer snart att behandla dig lika illa.
Vi måste gå samman och kräva vår rätt.
Jag hatar alla engelsmän.
- Mr Kinnear är låglandsskotte. - Sak samma.
De är skurkar, horor och marktjuvar.
De plågar de fattiga där de drar fram.
De förtjänar ett slag i skallen och att slängas ner i källaren båda två.
Och jag är rätt man för uppgiften.
Jag trodde att det bara var som han sa. Han pratade alltid vitt och brett.
Min egen far hade kommit med liknande hot på fyllan, men aldrig fullföljt dem.
Då var det bäst att bara nicka och hålla med och låtsas som ingenting.
- Så du trodde inte han menade allvar? - Inte alls.
Det skulle inte ni heller ha gjort om ni hade hört honom.
Jag trodde det var tomma hot.
Innan McDermott hängdes sa han att du hade fått honom att göra det.
Han sa att du ville mörda Nancy och mr Kinnear -
- genom att hälla gift i deras gröt, men att han vägrade hjälpa dig.
- Du är en ynkrygg. - Jag vägrar göra det.
- Du hamnar i helvetet. - Det är hur enkelt som helst.
Vi behöver inte ens få blod på våra händer.
Var har ni hört såna lögner?
Det står i McDermotts bekännelse.
Att nåt står skrivet innebär inte att det är sant.
Det har du helt rätt i, Grace. Men vad säger du om det?
- Det var nåt av det dummaste jag har hört. - Hurså?
Om jag nu hade velat hälla gift i gröt skulle jag inte ha behövt hans hjälp.
Jag hade kunnat göra det själv och förgifta hans gröt när jag ändå var igång.
Det vore inte svårare än att strö på en sked socker.
Du talar väldigt lugnt om saken.
Varför skulle han ljuga om en sån sak?
Han kanske ville lägga skulden på mig.
Han ville väl ha mitt sällskap.
Vägen mot döden är ensam och längre än den kan verka -
- även om den går repledes raka vägen ner från schavotten.
Och det är en mörk väg, som månen lyser upp för en.
Du vet mycket om det för att aldrig ha gått den vägen.
Jag blev också dömd till hängning.
Har man den vägen framför sig måste man bekanta sig med den.
Det stämmer säkert.
Och jag klandrar inte stackars James McDermott för att ha önskat sig det.
Jag klandrar ingen för att den känner sig ensam.
Har du ofta känt dig ensam, Grace?
Ja.
På mentalsjukhuset.
Och i fängelset, när man får utstå vissa bestraffningar.
Vilka bestraffningar?
På mentalsjukhuset tog sig doktorerna och väktarna ofta friheter.
Då kände jag mig ensammast i hela världen.
Stämmer det att du var i omständigheter när du lämnade mentalsjukhuset?
Det var vad de sa.
Det måste ha varit svårt för dig.
- Kan vi byta ämne? - Givetvis.
Kände du dig ensam hos mr Kinnear?
Jag minns särskilt en dag. Det var min födelsedag.
Har den äran, Grace.
Till ditt rum.
- Tack, Nancy. - Du får ledigt i eftermiddag.
Tack, men jag vet inte vad jag skulle ta mig för.
Jag stannar här och putsar silvret.
Struntprat. Gå ut och ta en promenad.
Låna min hatt.
Mr Kinnear ska vara hemma i eftermiddag. Hon vill ha dig ur vägen.
Var försiktig, det är gott om luffare ute på vägarna.
En ung flicka som du behöver skydd.
Tack, jag klarar mig.
Det är något nedslående över födelsedagar, särskilt när man är ensam.
Jag visste inte vart jag skulle gå.
Det slog mig hur oerhört ensam jag var.
Jag hade inga vänner och när man såg nyktert på saken var jag ensam i världen.
Jag hade inga andra framtidsutsikter än sjået jag hade ägnat mig åt hittills.
Även med anställning nån annanstans, skulle det bli samma slags arbete -
- med en föreståndarinna som hunsade mig.
Till och med fåglarna var främlingar för mig, för jag visste inte vad de hette.
Av nån anledning var det den allra sorgligaste tanken.
Jamie, vad du skräms!
Har den äran.
Jag såg att du grät. Varför är du ledsen?
- Jag har inga vänner här. - Jag är din vän.
- Har du en käraste, Grace? - Nej.
Jag skulle vilja bli din käraste.
När jag är äldre och har sparat ihop pengar ska vi gifta oss.
- Jag är mycket äldre än du, Jamie. - Bara ett drygt år.
Jag vet inte varför, men en 15-16-årig flicka räknas som kvinna -
- medan en pojke i samma ålder bara är en pojke.
Tack, jag ska överväga erbjudandet.
Jag binder en blomsterkrona till dig.
Du är majdrottningen.
Jag måste vara julidrottningen, för det är ju juli.
- Får jag ge dig en kyss på kinden? - Ja, men bara en.
Tack, Jamie. Du gjorde min födelsedag trevlig trots allt.
Jag borde gå hem. Far undrar nog var jag är.
God eftermiddag, Grace.
Vem var mannen du var med i fruktträdgården?
- Vad gjorde ni? - Det var bara Jamie Walsh.
Vi band blomsterkransar för att jag fyller år.
Varför har du en vissen blomma i håret? Det ser löjligt ut.
Du tumlade runt i gräset med springschasen.
Han borde få sig en rejäl hurril.
Jag skulle göra det själv, om han inte var en sån barnunge.
Du är en riktig barnarövare.
Det var jag inte alls.
Eftermiddagen hade inte alls varit min egen -
- och varken trevlig eller privat, utan beglodd av dem allihop.
Som om de alla hade stått utanför mitt rum och turats om att kika i nyckelhålet.
Hur kändes det, Grace?
Det gjorde mig mycket sorgsen.
Och arg.
Jeremiah.
Jag sa ju att jag skulle komma, Grace.
- Vad glad jag är att se dig! - Ska du inte be mig att komma in?
Skål för din hälsa, Grace.
Jag ville fira slutet av min bana som gårdfarihandlare med dig.
- Är du inte gårdfarihandlare längre? - Inte efter i dag.
Jag ska bli hypnotisör.
Efterfrågan är större än nånsin.
Tack för att du kom hit.
Trivs du här?
- Det är ett vackert hus. - Men avlägset.
Ja, men mr Kinnear är en generös gentleman.
Med en gentlemans smak.
Han har rykte om sig att vara är svag för tjänsteflickor.
Jag vill inte att det ska gå för dig som för Mary Whitney.
Det var mycket sorgligt det som hände.
Bättre stämma i bäcken än i ån.
Det var inte länge sen som Nancy gjorde samma slitgöra här som du gör nu.
Det visste jag inte.
När en man får en vana är det svårt för honom att bryta den.
Som en hund som blivit galen.
När den har dödat ett får har den fått blodad tand och måste döda ett till.
Prata inte om att döda.
Följ med mig härifrån, Grace. Jag tycker inte om det här stället.
- Följa med? Hur då? - Du vore tryggare med mig.
- Vart skulle vi ta vägen? - Till USA.
- Och hur är det där? - På många sätt precis som här.
Det finns skurkar och uslingar överallt.
De ursäktar sig bara på ett annat språk.
De talar vitt och brett om demokrati -
- på samma sätt som folk här orerar om att vara drottningen trogen.
Men de fattiga är lika fattiga överallt.
Att gå över gränsen är det som att gå genom luft.
Träden ser likadana ut där. Det är bara att gå över, utan att betala tull.
- Är inte det mot lagen? - Är inte lagar till för att brytas?
Lagarna har inte skrivits av såna som mig, utan av mäktiga som vill göra profit.
- Vi skulle inte skada någon. - Vad skulle jag göra?
Res med mig. Du kan bli klärvoajant i läkekonst.
Jag kan hjälpa dig komma i trans.
Av din handflata vet jag att du har fallenhet för det.
Och du har rätt utseende.
Du kan tjäna dubbelt så mycket på en dag som på två månader här.
Men du skulle behöva ett nytt namn. Kanske ett franskt, något utländskt.
Människor på den här sidan världshavet har svårt att tro att en flicka -
- som heter Grace kan ha mystiska krafter.
- Vore inte det bedrägeri? - Inte mer än teater är.
Om folk vill tro en sak, om de längtar efter att det ska vara sant -
- kan det väl inte vara bedrägeri att hjälpa dem?
Är det inte snarare välgörenhet?
Medmänsklighet?
Ett nytt namn vore inget problem för mig.
Jag är inte fäst vid mitt, som jag fick av min far.
Ska vi ta i hand på det?
Jag ska medge att tanken var lockande.
Jeremiah var stilig, och jag skulle ju gifta mig med en man på "J".
Jag tänkte också på pengarna jag skulle få och kläderna jag kunde köpa -
- och kanske ett par fina örhängen.
Men sen kom jag ihåg Mary Whitney.
Skulle vi gifta oss?
Varför det?
Giftermål har aldrig fört nåt gott med sig.
Om två personer vill hålla ihop gör de det -
- annars springer den ene sin väg, och så var det med den saken.
Då stannar jag nog här.
- Jag är för ung för att gifta mig. - Tänk på saken, Grace.
Jag vill hjälpa och ta hand om dig. Du är omgiven av faror här.
Vem i helvete är du? - Vad gör han i köket, Grace?
Han är gårdfarihandlare och jag känner honom.
Kinnear blir nog arg när han får veta att du slösar öl och ost på en simpel nasare.
Mr Kinnear skulle inte neka en hederlig man ett glas en varm dag.
Jag ska gå.
Jag ska snart komma tillbaka och hoppas för bådas vår skull att ditt svar blir ja.
Tack för att du kom hit, Jeremiah.
Han har en simpel, utländsk uppsyn.
Han kom väl här och nosade som kring en löpande hynda.
Flytta på dig så att jag kan laga kvällsmat.
Några dagar senare kom doktorn på besök.
Doktorer är som kråkor.
När man ser dem i par eller grupp vet man att döden är i faggorna.
Kråkorna diskuterar vem som ska få vilket stycke.
Det är likadant med doktorer.
Jag syftar inte på er. Ni har ingen skinnväska med knivar.
Var är hushållerskan?
Hon mår inte bra. Hon ligger till sängs.
Om ni vill ha något ordnar jag det.
- Gärna kaffe, om det inte är till besvär. - Det är det inte.
Jag måste bara tända i spisen igen.
Kom in med det när det är klart.
- Mår du bättre? - Ja.
- Varför tänder du i spisen? - Mr Kinnear vill ha kaffe.
Jag brukar gå in med kaffe. Varför bad han dig?
Du var inte här.
Jag ville bara hjälpa till när du mådde dåligt.
Jag går in med det.
Och i eftermiddag vill jag att du skurar golvet här, Grace.
Jag är trött på att bo i en svinstia.
Torka upp.
Gå inte på mitt rena golv med dina skitiga kängor.
Har du inget bättre för dig? Du får inte betalt för att stå och glo...
Förlåt, herrn!
- Ingen fara. - Vad är det? Vad gör du?
- Jag skurar ju golvet, som du bad om. - Sluta vara så näbbig.
- Jag skulle bara be om mer kaffe. - Det ordnar jag. Gå, Grace.
Vart ska jag gå? Jag har ju inte skurat klart.
Bara du försvinner. Och sätt upp håret, för Guds skull. Du ser ut som en slinka.
Jag väntar i biblioteket.
Knip igen innan flugorna hittar in.
Gå och tvätta dig. Jag behöver hjälp med en ny klänning.
Inga av mina gamla passar.
Då förstod jag vad det var med henne.
Jag hade sett det förut. Hon hade råkat i olycka.
Sluta glo.
Jag kände hjärtat slå som en hammare.
Det var inte möjligt.
- Visste mr Kinnear att hon var gravid? - Det märkte jag att han inte gjorde.
Jag undrade vad han skulle göra när han fick veta det.
Dumpa henne i ett dike, gifta sig med henne... Jag hade ingen aning.
Vad hoppades du på?
Inget av alternativen skulle lämna mig någon ro.
Jag önskade henne inget illa -
- men hon förtjänade ändå inte att bli en respektabel, gift dam.
- Det vore inte rätt. - Varför vore det inte rätt, Grace?
För att när Mary gjorde samma sak dog hon.
Varför skulle en belönas och en straffas för samma synd?
I sånt oväder hör man sitt eget hjärtas slag.
Det är som när man gömmer sig och väntar på att bli hittad -
- men inte vet av vem.
Varför får inte vi äta ordentlig lagad mat som steken och ärtorna de äter?
Färska ärtor växer inte på träd.
Du borde veta vilka som har rätt till dem först.
Och jag är i mr Kinnears tjänst, inte din.
I min tjänst skulle du inte bli långvarig. Du är en riktig argbigga.
- Den enda boten för dig vore svångremmen. - Fult prat har du inget för.
Sluta!
- Varför är du så tystlåten i kväll? - Jag oroar mig för tjänstefolket.
- Vem av dem? - Båda två.
De är faktiskt tre. Du tillhör också tjänstefolket.
Tack för påminnelsen. Jag måste gå.
Jag har att göra i köket.
Du ska stanna här. Det är husbondens order.
Ja, det är väl det jag får betalt för.
Varför oroar du dig för dem? Sköter de inte sitt jobb?
Jo, men i McDermotts fall bara för att jag står över honom med piskan.
Han är oförskämd. Jag har gett honom sparken.
Jag har aldrig gillt honom. Och Grace?
Hon är flink och duktig, men har blivit så grälsjuk på sistone.
Jag funderar på att sparka henne också.
Det är nåt med henne som får mig att känna obehag. Jag tror det är nåt fel på henne.
Jag har hört henne prata med sig själv.
Hon ser sannerligen bra ut.
Hon för sig bra och har en ren grekisk profil.
Om jag satte på henne rätt kläder och sa åt henne att hålla huvudet högt -
- och munnen stängd, skulle hon kunna tas för en riktig dam.
Det hoppas jag att du inte säger till henne.
Det skulle bara göra henne högfärdig.
Du har aldrig haft så trevliga synpunkter på mig.
Nog har jag synpunkter om dig, din slinka.
Hörrudu...
Kom tillbaka, stygga flicka. Du ska göra som jag säger.
- Nej... - Annars kommer jag och tar dig!
Nu har jag dig.
Regnet smattrade hårt och ihärdigt.
Jag hörde en viskning som lät så nära som om den kom från inuti mitt eget öra.
Det får inte ske.
En viskning...
Den där viskningen...
Viskningen...
Och sen...
Sen drömde jag så konstigt.
Jag såg huvudlösa änglar i blodig skrud.
De satt där tysta, fördömande vända mot mr Kinnears hus.
Och alla i det.
Lakanen jag hängt på tork på kvällen hade blåst upp i träden.
Det var inte likt mig att glömma vit byk som jag hade lagt ner så mycket slit på.
Nattkläderna och skjortorna såg verkligen ut som huvudlösa änglar.
Som om våra egna kläder satt där och dömde oss.
Jag blev inte av med tanken att huset var fördömt och att någon där skulle dö.
Om jag hade haft chansen skulle jag ha rymt med Jeremiah där och då.
Då hade det slutat bättre.
Men jag visste inte var han var.
Men jag visste att jag vandrade omkring ute på natten utan att veta om det.
Och det gjorde mig bedrövad.
Jag minns att jag tittade upp på er efter att ha berättat det här, dr Jordan.
Det gjorde mig gott att kunna skänka en annan människa tillfredsställelse.
Jag frågade mig själv hur du skulle tolka allt det där.
Undertexter: Karl Hårding