Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERT PÅ EN BOK AV MARGARET ATWOOD
Velsignet er alle enkle følelser, de være seg mørke eller lyse!
Det er den uhyggelige blandingen av to som avføder helvetes lysende lue.
Nathaniel Hawthorne
Slik går det når man tar en brødskive for mye til frokost.
Ikke prøv deg på det, Grace.
Og kvelden var så vakker at det stakk i hjertet, -
- som når man ikke vet om man er lykkelig eller trist.
Og jeg tenkte at fikk jeg ett ønske, ville det være at ingenting måtte forandre seg, -
- og at vi kunne ha det slik for evig.
God morgen, dr. Jordan.
God morgen, Grace.
Jeg leser James McDermotts tilståelse.
"Grace var meget sjalu", sier han,
"på den ujevne behandlingen av seg selv og husholdersken, som hun avskydde -
- og var svært uforskammet mot." Han hevder at du sa:
Er hun liksom bedre enn oss?
Skal hun behandles som en dame, og spise og drikke som fintfolk?
Hun er verken av høyere byrd eller bedre utdannet enn oss.
Dette skjærer med det du alt har fortalt. Hva tenker du når du får høre det, Grace?
Jeg har hørt det før.
Det betyr ulykke å le av de døde. De misliker å bli ledd av.
Skal vi fortsette der vi slapp i går?
Gjør gjerne det.
Lukt på dette.
Dufter det ikke deilig?
Så har jeg på litt pomade. Det gir håret slik en vakker glans.
- Kan du børste håret mitt, Grace? - Ja, så gjerne.
Det kjennes herlig. Du har slikt et godt håndlag, Grace.
Håret ditt minner om en venns.
- Hvem da? - En gammel venn.
Vi må ha enda en høne til i kveld.
Kaptein Boyd og oberst Bridgeford kommer på middag.
- Be McDermott slakte en. - Skal bli.
Trengs det ikke to? Med fruene blir de jo seks.
Det kommer ingen fruer.
De fruene setter aldri sine ben i dette huset, og jeg spiser heller ikke med dem.
De bare røyker og drikker og skryter om hvordan de stagget opprøret.
Gjør som jeg ba deg om.
McDermott?
James?
McDermott?
Grace? Hva gjør du på McDermotts loftskammer?
- Han må slakte en høne. - Han er nok i byen og drikker.
Jeg finner ikke McDermott.
Han er alltid borte når man trenger ham. Du får slakte hønen selv.
Nei, det kan jeg ikke. Jeg har aldri gjort det før.
En gang skal være den første.
Jeg kan plukke den, men aldri drepe noe levende.
Ikke skap deg. Det er fort gjort. Ta en øks og hugg hodet av den.
Jeg orker ikke tanken, Nancy.
Ikke kom tilbake uten en død fugl. Raske på!
Mr. Kinnear vil ha maten presis.
- Hva er det, Grace? - Kan du drepe hønen for meg, er du snill?
Ja, så gjerne. Det er lett som en plett.
Du er så følsom og ømskinnet.
Takk, Jamie.
Jeg har ikke noe å gi deg til gjengjeld, men dette skal jeg huske.
Jeg hjelper deg gladelig en annen gang også.
Fuglen må inn i ovnen.
- Jaså, du har gjort en erobring? - Hva mener du?
Jamie Walsh. Han er hodestups forelsket.
Han svermet for meg en gang også.
- Han er bare barnet. - Selv den minste orm vil bite.
Gå ned i kjelleren og hent mer vin. Jeg kan ikke utstå edderkoppene.
Og hun skrek: "Gården min! Livet mitt!" Og Tom svarte:
"Det er din vemmelige opprørermann som er problemet."
Jeg håpte jeg kunne lære henne noe. Selv ulvetider kan være lærerike.
Hvor fant du denne, Tom?
Er det flere som henne på samme tre, og er de modne til å plukkes?
Hvor er Nancy? Holder du henne innelåst med resten av ditt tyrkiske harem?
For noen vakre blå øyne. Nancy vil klore dem ut bare Tom skotter i din retning.
Hun er en fyrig, liten rebell. Etternavnet er Montgomery.
Som vertshuset der opprørerne samlet seg. Du bør ikke la henne påvirke deg.
Montgomery var i De forente stater da, -
- etter en vågal flukt fra Kingston-tukthuset.
Hvilket altså er mulig.
Jeg tror ikke at kaptein Boyd var en ekte kaptein.
Noen av mennene fikk titler ved å sitte pal i salen under opprøret.
- Og Mr. Kinnear? - Jeg vet ikke, og jeg spør ikke.
Men han ville så visst ha kjempet på myndighetenes side.
Min beste venns familie mistet gården på grunn av dem.
Jeg vet ikke, og jeg spør ikke.
Jeg begynner å bli tykk.
Det er vår plikt å be om Guds nåde.
Vi bør ikke være så oppblåste av forfengelighet -
- at vi tror våre bønner kan ha noen virkning.
De første skal bli de siste, og de siste de første.
"Mang en kalket grav går omkring i vår midte."
Vakre utenpå, men fylt med råttenskap og bedervelse.
Vi må være på vakt mot selvtilfredsheten, og aldri la våre lys slukne.
"For intet menneske vet dagen og timen, så vi må pent vente i angst og beven."
Hva syntes du om prekenen?
Jeg tenkte at kan man ikke få Guds nåde ved å be, eller på noe annet vis, -
- og aldri vite om man har fått den eller ei, -
- kan man like godt blåse i den og fortsette som før.
For det angår en ikke om en er dømt til fortapelse eller frelse.
Ingen vits i å gråte over spilt melk når en ikke engang vet om den er spilt.
Om det bare er Gud som vet, er det bare Gud som kan vaske opp.
Jeg blir døsig av slike tanker.
Vi kan kun frelses ved Guds nåde, -
- ikke ved egne anstrengelser eller gode gjerninger.
Guds nåde...
Det er skandaløst.
Skandaløst.
Vi går. Jeg orker ikke å bli stirret på.
De var kalde og hovmodige, tenkte jeg. Ingen gode naboer, bare hyklere.
De tror at kirken er et bur de kan fange Gud i, -
- slik at han ikke stikker nesen sin i sakene deres, -
- og gjennomskuer falskheten og den manglende nestekjærlighet i deres hjerter.
De tror de bare trenger å bry seg med ham på søndager, -
- med finstasen på og alvorlige miner -
- og vaskede hender og hansker på, og forklaringene på stell.
Men Gud finnes overalt, og kan ikke bures inne slik mennesker kan.
- Hvor var du i går? - Jeg hadde morgenpliktene mine.
Og det raker ikke deg hvor jeg var.
Du kan ikke komme og gå som du vil når du trengs sårt her.
Jeg kan ikke spå fremtiden.
Nei, da ville du sett at du ikke blir her stort lenger. Du drar ved månedsskiftet.
Gå og stell hesten, om det ikke er under Deres Majestets verdighet.
Like greit. Jeg tåler ikke å hundses med av en kvinne.
Især ikke en kvinne som henne.
Det blir godt å slippe dette horehuset.
Hva mener du med det?
Vet du ikke at Nancy og Mr. Kinnear deler seng?
Det er ingen hemmelighet. Alle vet det.
Det kan ikke stemme.
Du ser ikke lenger enn nesa rekker.
Nancy fikk barn da hun jobbet for Wright, med en ung døgenikt som forlot henne.
Barnet døde ved en jordmors barmhjertighet.
Mr. Kinnear ansatte henne til tross. Det ville ingen anstendig mann ha gjort.
Hans hensikter lå opp i dagen fra første stund.
Straks hesten er ute av stallen, hjelper det lite å stenge stalldøren.
En skilpadde...
En kvinne som har havnet på rygg er som en skilpadde.
Hun kommer seg aldri på rett kjøl igjen, og er fritt vilt for alle og enhver.
Jeg tror deg ikke.
Tross mine innvendinger ante det meg at han for en gangs skyld snakket sant.
Jeg skammet meg for å ha latt meg lure.
For at jeg hadde vært så blind og dum.
Jeg mistet det meste av respekten jeg hadde for Nancy, -
- som var eldre enn meg, og husfrue.
Du slurvet ved trauet.
- Gjør det selv. - Grace!
Siden ingenting er godt nok, kan du jo gjøre det selv.
Eller vil du ikke bøye deg i din fine kjole?
- Hvordan våger du? - Hvordan våger jeg hva?
- Hvorfor hjelper ikke McDermott deg? - Det er min oppgave.
- Jeg kan bære den opp. - Nei, det kan jeg ikke tillate.
Her er det jeg som tillater ting. Er ikke jeg husets herre?
Ja.
Jeg bærer den opp for deg, Grace.
Nancy vil si meg opp meg før måneden er omme, og holde tilbake lønna.
Hun vil snart nok gjøre det samme mot deg.
Vi må gå sammen og kreve vår rett.
Jeg hater alle engelskmenn.
- Mr. Kinnear er lavlandsskotte. - Samme ulla.
De er skurker, horer og landtyver.
De tukter de fattige hvor enn de går.
De fortjener å slås i skallen og hives ned i kjelleren, begge to.
Og det kan jeg ta meg av.
Jeg trodde det bare var prat. Han var alltid en skrytepave.
Far truet meg slik når han drakk, men fulgte det aldri opp.
Da var det best bare å nikke, jatte med og glemme det hele.
- Du trodde ikke at han mente alvor? - Slett ikke.
Det ville heller ikke De ha gjort, hadde De hørt ham.
Jeg trodde det var tomme trusler.
Før McDermott ble hengt, sa han at du fikk ham til å gjøre det.
Han sa at du ville myrde Nancy og Mr. Kinnear -
- ved å forgifte grøten deres, men at han nektet hjelpe deg.
- Du er en kujon. - Jeg nekter å ta del i det.
- Det går lukt til helvete med deg. - Det er jo lekende lett!
Vi trenger ikke engang få blod på hendene.
Hvem fortalte slike løgner?
Det står i McDermotts tilståelse.
At noe står skrevet, betyr ikke at det er sant.
Det har du helt rett i, Grace. Men hva har du å si om saken?
- Det er noe av det dummeste jeg har hørt. - Hvorfor sier du så?
Hvis jeg ville helle gift i grøten, hvorfor be en som han om hjelp?
Jeg kunne gjort det selv, og forgiftet hans grøt i samme slengen.
Det er jo like lett som å drysse sukker over.
Du tar det med stor fatning, Grace. Hvorfor skulle han lyve om noe slikt?
Kanskje ville han gi meg skylden.
Han ville vel ha meg ved sin side.
Veien til døden er ensom, og lenger enn den kan virke.
Selv når den går rake veien ned fra skafottet langs et rep.
Og det er en mørk vei som månen aldri lyser opp.
Du vet mye om det til aldri selv å ha gått den veien.
Jeg ble også dømt til henging.
Har man den veien foran seg, må man gjøre seg kjent med den.
Sant nok.
Og jeg klandrer ikke stakkars James McDermott for å ha ønsket seg det.
Jeg klandrer ingen for å føle seg ensom.
Har du ofte følt deg ensom, Grace?
Ja.
På sinnssykehuset.
Og i tukthuset, når man straffes for visse ting.
Hva slags avstraffelser?
På sinnssykehuset tok legene og portørene seg ofte friheter.
Slikt fikk meg til å føle meg helt alene i verden.
Stemmer det at du var i omstendigheter da du forlot sinnssykehuset?
Det var det de sa til meg.
Det må ha vært tungt for deg.
- Kan vi bytte tema? - Naturligvis.
Følte du deg ensom hos Mr. Kinnear?
Jeg husker en dag især. Det var fødselsdagen min.
Gratulerer med dagen, Grace. Til rommet ditt.
- Takk, Nancy. - Du får fri i ettermiddag.
Takk, men jeg vet ikke hva jeg skulle tatt meg til.
Jeg blir her og pusser sølvet.
Tull og tøys. Ta deg en spasertur.
Lån hatten min.
Mr. Kinnear vil være hjemme i ettermiddag. Hun vil deg vekk herfra.
Vær forsiktig, det er mange landstrykere der ute.
En ung pike som du trenger beskyttelse.
Takk, jeg klarer meg.
Det er noe nedslående over fødselsdager. Især når man er ensom.
Jeg ante ikke hvor jeg skulle gjøre av meg.
Det slo meg hvor mutters alene jeg var.
Jeg hadde ingen venner, og når man så nøkternt på det, sto jeg alene i verden.
Jeg hadde ingen andre fremtidsutsikter enn slitet jeg hadde viet meg så langt.
En ansettelse annensteds ville bare betydd mer av samme arbeid, -
- med en husfrue som herset med meg.
Selv fuglene var fremmede for meg, for jeg visste ikke hva de het.
Av en eller annen grunn slo det meg som det mest bedrøvelige.
Jamie, du skremte meg!
Gratulerer med dagen.
Jeg så at du gråt. Hvorfor så bedrøvet?
- Jeg har ingen venner her. - Jeg er din venn.
- Har du en kjæreste, Grace? - Nei.
Jeg vil gjerne være kjæresten din.
Når jeg er eldre og har lagt nok til side, kan vi gifte oss.
- Jeg er mye eldre enn deg, Jamie. - Bare et drøyt år.
Jeg vet ikke hvorfor, men en pike på 15 eller 16 regnes som kvinne, -
- mens en jevnaldrende gutt fortsatt bare er en gutt.
Takk, jeg skal overveie tilbudet.
Jeg vil lage en blomsterkrans til deg.
Du er maidronningen.
Jeg må være julidronningen, for det er juli.
- Får jeg gi deg et kyss på kinnet? - Ja, men bare ett.
Takk, Jamie. Du gjorde bursdagen min fin, tross alt.
Jeg bør gå hjem. Far lurer nok på hvor jeg er.
God ettermiddag, Grace.
Hvem var mannen du var sammen med i frukthagen?
- Hva bedrev dere? - Det var bare Jamie Walsh.
Vi bandt blomsterkranser, siden jeg har fødselsdag.
Hvorfor har du en vissen blomst i håret? Det ser latterlig ut.
Du tumlet altså rundt i gresset med visergutten?
Noen burde slå inn skallen på ham for det.
Jeg skulle gjort det selv, var han ikke sånn en barnerumpe.
Du er ute på barnerov, du!
Det var jeg slett ikke.
Ettermiddagen ble ikke bare min likevel.
Verken hyggelig eller privat. Alle som en hadde de spionert på meg.
Som om alle hadde tittet inn nøkkelhullet mitt etter tur.
Hvordan føltes det, Grace?
Det gjorde meg svært trist.
Og sint.
Jeremiah.
Jeg sa jo at jeg ville komme, Grace.
- Det er så godt å se deg! - Vil du ikke be meg inn?
Skål for din gode helse, Grace.
Jeg ville feire slutten på min tid som kramkar med deg.
- Er du ikke kramkar mer? - Ikke etter i dag.
Jeg skal bli hypnotisør.
De har aldri vært mer etterspurt.
Takk for at du kom hit.
Trives du her?
- Det er et vakkert hus. - Men avsides.
- Ja, men Mr. Kinnear er en raus gentleman. - Med en gentlemans preferanser.
Han har ry på seg for å være svak for tjenestepiker.
Jeg vil nødig at det skal gå med deg som med Mary Whitney.
Det var så trist, det som skjedde.
Men bedre føre var enn etter snar.
Det er ikke lenge siden Nancy slet for føden her, slik du gjør nå.
Det visste jeg ikke.
Når en mann legger til seg en vane, er det vanskelig for ham å bryte den.
Som når en hund blir mannevond.
Har den drept en sau, får den blod på tann og dreper igjen.
Slutt å snakke om å drepe.
Bli med meg herfra, Grace. Jeg liker ikke dette stedet.
- Bli med? Hvor da? - Du er tryggere sammen med meg.
- Hvor skulle vi ta veien? - Til De forente stater.
- Hvordan er det der? - Akkurat som her, på mange vis.
Skurker og kjeltringer er det jo overalt. De unnskylder seg bare på et annet språk.
Der taler de så vakkert om demokrati, -
- slik folk her slår om seg med samfunnsorden og troskap mot dronningen.
Men de fattige er like fattige overalt.
Når man krysser grensen, er det som å gå gjennom luft.
Trærne ser like ut der. Det er bare å gå over, uten å betale toll.
- Bryter man ikke loven da? - Er ikke lover til for å brytes?
Lovene ble ikke skrevet av sånne som meg, men av mektige som ville sko seg.
- Det ville ikke gått ut over noen. - Hva gjør jeg, da?
Reiser av sted med meg. Du kan bli legekunst-klarsynt.
Jeg kan hjelpe deg inn i transe.
Håndflaten din sier meg at du har anlegg for det.
Og du har det rette utseendet.
Du kan tjene det dobbelte på en dag som på to måneder her.
Men du ville trengt et nytt navn. Kanskje et fransk et. Noe utenlandsk.
Folk på denne siden oseanet vil ha vondt for å tro at en pike -
- ved navn Grace kan ha mystiske krefter.
- Vil ikke det være bedrageri? - Ikke mer enn i et teater.
Hvis folk vil tro noe, hvis de higer etter at noe skal være sant, -
- kan det da være bedrageri å hjelpe dem? Er det ikke snarere barmhjertighet?
Menneskekjærlighet?
Et nytt navn tar jeg gjerne.
Jeg er ikke så knyttet til det jeg fikk av min far.
Skal vi gi hverandre hånden på det?
Jeg skal medgi at tanken var forlokkende.
Jeremiah var kjekk, og jeg skulle jo gifte meg med en hvis navn begynte på "J".
Jeg tenkte også på pengene jeg ville få, klærne jeg da kunne kjøpe, -
- kanskje noen fine øredobber...
Men så mintes jeg Mary Whitney.
Skulle vi gifte oss, da?
Hvorfor det?
Giftermål har aldri ført noe godt med seg.
Om to vil holde sammen, så gjør de det.
Og hvis ikke, så stikker den ene, og mer er det ikke til det.
Da bør jeg nok bli her.
- Jeg er uansett for ung til å gifte meg. - Tenk på saken, Grace.
Jeg vil hjelpe deg og ta vare på deg. Og her er du virkelig omgitt av farer.
Hvem i helvete er du? Hva gjør han på kjøkkenet, Grace?
Han er kramkar, og jeg kjenner ham.
Kinnear blir sint når han får vite at du sløser øl og ost på en simpel kramkar.
Mr. Kinnear ville ikke nektet en hederlig mann kaldt drikke på en varm dag.
Jeg bør dra.
Jeg kommer snart tilbake, og håper for vår begges skyld at du da svarer ja.
Takk for at du kom.
Han har et simpelt, utenlandsk oppsyn.
Han kom vel og snuste på deg som om du var en tispe med løpetid.
Vennligst fjern deg, så jeg kan lage aftensmat.
Noen dager senere kom legen på besøk.
Leger er som kråker.
Ser man to eller tre av dem, vet man at det er dødsfall på trappene.
Kråkene bestemmer hvilke deler de skal rive med seg.
Sånn er det også med leger.
Jeg sikter ikke til Dem. De har verken skinnveske eller kniver.
Hvor er husholdersken?
Hun føler seg ikke vel. Hun la seg ovenpå. Vil De ha noe, kan jeg hente det.
- Gjerne kaffe, om det ikke er for mye bry. - Slett ikke.
- Men jeg må fyre opp i komfyren igjen. - Kom inn med den når den er klar.
- Har du det bedre? - Ja.
- Hvorfor fyrer du? - Mr. Kinnear vil ha kaffe.
Jeg pleier å gå inn med kaffe. Hvorfor ba han deg?
Du var ikke her.
Jeg ville bare hjelpe til, siden du følte deg uvel.
Jeg går inn med den.
Og i ettermiddag skal du skure gulvet her, Grace.
Jeg er lei av å bo i en svinesti.
Tørk opp.
Ikke gå på mitt rene gulv med dine skitne støvler.
Har du ikke noe bedre fore? Du får ikke betalt for å stå og glo...
Unnskyld, min herre!
- Ingen fare. - Hva er det? Hva gjør du?
- Jeg skurer jo gulvet, slik du ba om. - Jeg er lei av frekkheten din.
- Jeg skulle bare be om mer kaffe. - Det tar jeg meg av. Gå, Grace.
Hvor skal jeg gå? Jeg er jo ikke ferdig med å skure.
Hvor som helst! Og sett opp håret, for Guds skyld. Du ser ut som en sjuske.
Jeg venter i biblioteket.
Lukk munnen før fluene kommer.
Gå og vask deg. Jeg trenger hjelp med en ny kjole.
Ingen av mine gamle passer.
Da gikk det opp for meg hva som feilte henne.
Jeg hadde sett det før. Hun var i omstendigheter.
Slutt å glo.
Jeg kjente hjertet hamre som besatt.
Det var ikke mulig!
- Visste Mr. Kinnear at hun var gravid? - Det merket jeg at han ikke gjorde.
Jeg lurte på hva han ville gjøre når han fikk rede på det.
Dumpe henne i en grøft, gifte seg med henne... Jeg hadde ingen anelse.
Hva håpte du på?
Ingen av fremtidsutsiktene ga meg ro i sjelen.
Jeg ville henne ikke noe vondt, -
- men like fullt fortjente hun ikke å bli en respektabel, gift dame.
- Det ville vært ikke rett. - Hvorfor ville vært det ikke rett, Grace?
For da Mary gjorde det samme, kostet det henne livet.
Hvorfor skulle en belønnes og en straffes for samme synd?
I slikt et uvær hører man hjertet slå.
Det er som når man gjemmer seg og venter på å bli funnet, -
- uten å vite av hvem.
Hvorfor får ikke vi skikkelig mat, som steiken og ertene de spiser?
Ferske erter vokser ikke på trær. Du burde vite hvem som får velge først.
Og jeg er i Mr. Kinnears tjeneste, ikke din.
I min tjeneste ville du ikke vart lenge. Ei mannevond heks som deg...
- Du kunne trengt et rapp med beltet. - Fagre ord hjelper lite.
Slutt!
- Hvorfor så stille i kveld? - Jeg uroer meg for tjenestefolket.
- Hvem av dem? - Begge to.
De er faktisk tre. Du tilhører også tjenestefolket.
Takk for påminnelsen. Jeg må gå. Jeg har plikter på kjøkkenet.
Du skal bli her. Adlyd husets herre.
Ja, det er vel det jeg får betalt for.
Hvorfor bekymrer du deg for dem? Skjøtter de ikke pliktene sine?
Jo, men i McDermotts tilfelle kun fordi jeg står over ham med pisken.
- Han er frekk. Jeg sa ham opp. - Jeg likte ham aldri. Og Grace?
Hun er flink og grundig, men har blitt så kranglevoren i det siste.
Jeg vurderer å si opp henne også.
Det er noe ved henne som gir meg ubehag. Hun er ikke helt vel bevart.
Jeg har hørt henne prate med seg selv.
Hun er unektelig en vakker pike.
Hun har et forfinet vesen, og en gresk profil.
Med de rette klærne, hodet høyt hevet -
- og munnen lukket, kunne man tatt henne for fin dame å være.
Det håper jeg at De ikke sier til henne.
Det ville være en bjørnetjeneste å gi henne ambisjoner over hennes stand.
Så godt har De aldri syntes om meg.
Jeg synes så mangt om deg, din snuskete...
Du...
Kom tilbake, snuskete pike. Gjør som jeg sier.
- Nei... - Ellers kommer jeg og tar deg!
Nå har jeg deg.
Regnet falt hardt og tungt.
Jeg hørte en hvisken som lød så nær at den kunne vært i mitt eget øre.
Det er ikke mulig.
En hvisken...
Denne hviskenen?
Hviskenen...
Og så...
Så drømte jeg noe selsomt.
Jeg så hodeløse engler i blodig skrud.
De satt der i taus dom over Mr. Kinnears hus.
Og alle som var i det.
Lakenene jeg hadde hengt til tørk kvelden før hadde blåst opp i trærne.
Det var ulikt meg å glemme hvitvask jeg hadde strevd så lenge med.
Nattkjolene og skjortene så virkelig ut som hodeløse engler.
Som om våre egne klær satt der og dømte oss.
Jeg kunne ikke fri meg for følelsen om at huset var fordømt, og at noen skulle dø.
Hadde jeg kunnet, ville jeg ha rømt med Jeremiah der og da.
Da ville det gått meg bedre.
Men jeg visste ikke hvor han var.
Men jeg visste at jeg vandret rundt på nattetid uten å vite om det.
Og det falt meg tungt for brystet.
Jeg husker jeg så opp på deg etter å ha fortalt dette, dr. Jordan.
Det varmet mitt hjerte å kunne glede et annet menneske.
Men i mitt stille sinn tenkte jeg: "Hva vil du få ut av alt dette?"
Tekst: Nicolai Herzog