Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
PERUSTUU MARGARET ATWOODIN ROMAANIIN
Tunsin halkeaman mielessäni Kuin aivoni olisivat lohjenneet
Yritin parsia sauma saumalta Mutta eivät ne enää sopineet yhteen
- Emily Dickinson
Tri Jordan, hauska tavata.
Kiitos, että otitte vastaan.
Pelastitte Grace Marksin hengen melko epätoivoisessa tilanteessa.
Olen utelias tietämään, kuinka se tarkalleen ottaen onnistui.
Lakimies tarttuu aina tilaisuuteen antaa pienen näytteen taidoistaan.
Mutta ennen kuin menemme asiaan. Sherryä?
Ei kiitos.
Puolustitte ilmeisesti sekä Grace Marksia että James McDermottia.
Niin. Ja se oli jälkikäteen sanoen väärin, koska heidän etunsa olivat ristiriidassa.
Mutta oikeustieteen soveltaminen oli siihen aikaan paljon höllempää.
Miksi McDermott alkoi syyttää Gracea niin myöhäisessä vaiheessa?
Hän toivoi viimeiseen asti - -
- lievennystä rangaistukseen, koska se oli myönnetty Gracellekin.
Eikä hän voinut syyttää solmimatta silmukkaa omankin kaulansa ympärille.
Silloin piti myöntää kirveet ja muut.
Kun taas Grace saattoi syyttää häntä melko vähäisin seuraamuksin.
Aivan. Eikä hän epäröinyt tilaisuuden tullen.
Sauve qui peut.
Sillä naisella on kovat hermot. Miehenä hänestä olisi tullut hyvä lakimies.
Olette siis tavannut Hiljaisuuksien neitomme?
Niinkö te häntä kutsutte?
Olen viettänyt hänen kanssaan paljon aikaa yrittäen päätellä...
Onko hän syytön?
Onko hän järjiltään. Tai oli murhien aikaan.
Mikä lienee eräänlaista syyttömyyttä.
Kiehtova Gracemme on pyörittänyt teitä melko iloisesti.
Ei se kovin iloista ole.
Myönnän olleeni ymmälläni.
Hänen puheensa kuulostavat tosilta.
Hän on vilpittömän oloinen, mutten silti osaa karistaa epäilystäni, -
- että hän jollain tavalla valehtelee.
Valehtelee? Se on kovaa puhetta.
Kysytte, onko hän valehdellut teille.
Sanotaan näin: valehteliko Scheherazade?
Ei omasta mielestään.
Hänen kertomiaan tarinoita ei pitäisi edes jaotella - -
- totuuden ja valheen ankarin käsittein.
Ehkä Marksin piti saada kertoa teille tämä tarinansa -
- saavuttaakseen haluamansa päämäärän. - Joka on?
Pitää sulttaani tyytyväisenä.
Viivyttää lähtöänne - -
- ja varmistaa, että pysytte hänen luonaan mahdollisimman kauan.
Mitä mieltä siinä olisi? Tyytyväisyyteni ei saa häntä vankilasta.
Eikö se ole selvää? Naisparka on rakastunut teihin.
Nuorehko, ei mitenkään ruma poikamies - -
- ilmestyy miehisestä seurasta kauan eristetyn naisen elämään.
Olette varmasti hänen heräävien päiväuniensa kohde.
- En varmastikaan. - Kyllä olette.
Minulla oli täysin vastaava kokemus.
Vietin hänen sellissään monta tuntia Toronton vankilassa.
Hän iski minulle tarinaa loputtomiin saakka.
Hän oli hurmiossa.
Jos olisin laittanut käden hänen kädelleen, hän olisi syöksynyt kaulaani.
Niinkö?
Ja myönnän kiusauksen olleen kova.
Hän oli silloin hyvin nuori ja herkkä.
Vaikkakin vankilaelämä oli jo kovettanut häntä.
Minun tapauksessani sellaiseen ei ole ollut mitään viitteitä.
Taisin olla onnekas.
Kuten oli myös Grace, -
- koska Kinnearin murha käsiteltiin ennen sitä toista.
Heille oli molemmille luvassa kuolemantuomio Kinnearin murhasta, -
- ja siksi päätettiin, että toista murhaa olisi turha setviä.
Gracea ei edes kuultu Nancy Montgomeryn murhasta.
- Entä jos olisi? - En olisi voinut auttaa.
Yleisen mielipiteen paine olisi ollut liian vahva.
Hänet olisi hirtetty.
Mutta teidän mielestänne hän oli syytön?
Päinvastoin, ei.
Mielestäni hän oli hyvinkin syyllinen.
Millä asialla olitte Torontossa, tri Jordan?
Puhutitteko ihmisiä yrittäen selvittää syyllisyyteni?
Ei se sillä tavalla selviä.
Ette vielä ymmärrä, että ihmisen syyllisyys - -
- ei lähde niinkään omista teoista, -
- vaan muiden teoista itseänne kohtaan.
Olitte laihtunut.
Ajattelin, että olitte jonkin kalvavan surun vallassa.
Tri Jordan.
Grace. Mitä he ovat tehneet...
Mitä he ovat tehneet hiuksillesi?
Sain liikaa huomautuksia puhumisesta.
Olen ajatellut poissa ollessanne. Tarinaa, jonka teille kerron.
Minäkin olen ajatellut, Grace.
Olisikohan aika koettaa muita keinoja päästä käsiksi muistoihisi.
Tri DuPont sanoi olevansa halukas kokeilemaan hypnoosia.
Sinun tarvitsee vain istua tuolissa ja nukahtaa DuPontin käskiessä.
Kuinka Jer...
Kuinka tri DuPont minut nukuttaisi?
Hän selittää kaiken huomenna.
Toivon, että saamme tällä tavalla palautettua muistisi.
En ole aivan varma, että haluan sen takaisin.
Mutta mikäli se auttaa, suostun kyllä.
Katsokaa.
Lydia jätti muistoalbuminsa. Ehkä hän halusi teidän löytävän sen.
Mitä sinä laittaisit muistoalbumiin, Grace?
Palan kangasta kuritushuoneen yöpaidastani.
Palan verentahrimasta alushameesta.
Suikaleen valkoisesta huivista, jossa on sinisiä kukkia. Tarhaneitoja.
Nähdään huomenna, Grace.
Minä katselen ja kuuntelen.
Kyllä, tohtori. Tiedän sen.
Olin kadoksissa
Mutta nyt löytynyt
Sokea, nyt näen taas
Mietin, olinko saanut nimeni virren mukaan.
Toivon, että olin.
Haluaisin tulla löydetyksi.
Haluaisin nähdä.
Tai tulla nähdyksi.
Olikohan se Jumalan silmissä sama asia.
Kuten Raamatussa sanotaan:
"Sillä nyt näemme kuin kuvastimessa, -"
"- mutta silloin kasvoista kasvoihin."
Jos kasvoista kasvoihin, silloin kahden pitää katsoa.
No niin.
Nyt on aika.
Näen, että olette kaikki koolla, ja haluan lausua kiitokseni - -
- kiinnostuksestanne ja luottamuksestanne.
Grace, istu sinä tähän.
Istutko mukavasti?
Ei ole mitään pelättävää. Kukaan ei toivo sinulle pahaa.
Selitin Gracelle, että hänen pitää vain kuunnella ääntäni ja sitten nukahtaa.
Onko tämä selvä, Grace?
Hyvä.
Tämä on täysin tieteellinen menetelmä.
Pyydän teitä hylkäämään epäluulot mesmerismistä - -
- tai muusta petollisesta toiminnasta.
Pysykää vaiti, kunnes Grace on vaipunut syvään uneen.
Sen jälkeen voitte puhua hiljaiseen ääneen.
Onko tämä selvä? Hienoa. Aloittakaamme.
Grace, olosi tuntuu raskaalta. Hyvin raskaalta.
Raajasi ovat niin painavat, että ne vetävät sinua kohti maata.
Et voi liikkua.
Silmäluomesi painuvat alas.
Tunnet itsesi uneliaaksi. Hyvin uneliaaksi.
Ja nyt raajasi kelluvat, ajelehtivat.
Laskeutuessasi hitaasti alemmas, kuin vedessä.
- Grace, kuuletko minut vielä? - Kuulen.
Hyvä. Oletko unessa, Grace?
Olen.
Oikein hyvä.
Herätessäsi et muista tästä mitään.
Nyt haluan, että vaivut syvemmälle.
Ja syvemmälle.
Nosta nyt oikeaa kättäsi.
Kätesi on rautatanko, jota kukaan ei jaksa taivuttaa.
Haluaako joku koettaa?
Eikö kukaan?
Olkoon.
Väännän kaikin voimin.
Hyvä, Grace. Voit laskea kätesi.
Hänen silmänsä aukesivat.
Mikä on normaalia, eikä lainkaan tärkeää.
Tässä tilassa henkilö saattaa nähdä monia asioita, -
- jopa silmät täysin kiinni. Jatkammeko?
Hän näyttää niin oudolta.
Tämä auttaa keskittymään.
Sisäinen näkökyky on terävämpi, kun se kätketään muiden katseilta.
No, tri Jordan, nyt voimme turvallisesti matkata menneeseen.
Mitä tarkalleen toivotte minun kysyvän häneltä?
Kysykää Kinnearin talosta.
Mistä osasta? Täytyy olla tarkka.
- Verannasta. - Verannasta.
Grace, olet nyt Kinnearin talon verannalla.
Mitä näet?
Näen kukkia.
Auringonlaskun.
Olen onnellinen. Haluan pysyä täällä.
Käskekää hänen mennä sisään.
Käskekää mennä lattialuukulle, joka johtaa kellariin.
Grace, mene Kinnearin taloon.
Kuin talossa olisi henki.
- Minua pelottaa. Avatkaa verhot. - Ei vielä.
Pyydän teitä säilyttämään malttinne. Tämä ei ole spiritistinen istunto.
Jatkammeko?
Kysykää, oliko hänellä ja James McDermottilla suhde.
Grace, oliko sinulla ja James McDermottilla suhde?
Suhde?
Mitä tarkoitatte?
Tohtori, olette melkoisen tekopyhä.
Haluatte tietää suutelinko häntä.
Makasinko hänen kanssaan, olinko rakastettunsa. Niinkö?
Kyllä.
Makasin tai en. Mitä haluaisitte tehdä tuolle kättänne pitelevälle lutkalle?
Haluatte tietää, niinpä kerron.
Kyllä.
Minä tapasin hänet pihalla.
Painauduin häntä vasten - -
- ja annoin suudella ja koskettaa kaikkialta.
Samoista paikoista, joista huomaan teidän itse haluavan koskea.
Tiedän, mitä ajattelette istuessanne siinä tunkkaisessa ompeluhuoneessa.
Siihen se jäi, tohtori. Enempään en suostunut.
Hän ja hra Kinnear tanssivat molemmat pillini mukaan.
Kysykää syytä.
Minä huokailin näin.
Kiedoin paulojani.
Sen jälkeen hän sanoi tekevänsä mitä vain.
Mutta miksi?
Voi, tohtori. Kysytte aina miksi.
Työnnätte nenänne asioihin, ettekä vain nenäänne.
Olette niin utelias mies. Liika uteliaisuus tappoi kissan.
Varokaa tuota pikku hiirtä vierellänne ja hänen pikkuista hiirenkoloaan.
Tämä on hävytöntä. Lydia, mennään.
Häveliäisyyden on väistyttävä tieteen edeltä.
- Pysykää paikoillanne. - Mutta tuossa puhuu henki, -
- joka on ottanut Gracen valtaansa. Tämä ei ole tiedettä.
Minä vaadin hiljaisuutta.
Kysykää, oliko hän Kinnearin talon kellarissa - -
- perjantaina 28. heinäkuuta 1843.
Grace, kellari.
Kuvittele kellari mielessäsi. Kulje takaisin ajassa, laskeudu sinne.
Kyllä.
Eteisen poikki.
Nostetaan luukku.
Alas kellarin portaita.
Tynnyreitä, viskiä, vihanneksia hiekkalaatikoissa.
He ovat lattialla.
Kyllä minä olin kellarissa.
Kysykää, oliko Nancy siellä.
Kyllä oli, minä näin hänet.
Kuten näen teidät, tohtori. Kuulen teidät myös.
Oliko hän elossa? Oliko hän vielä elossa?
Hän oli osittain elossa. Tai osittain kuollut.
Hänet piti päästää kärsimyksistään.
Autoitko kuristamaan hänet?
Huivini hänet kuristi. Niin kauniisti kirjottu.
Se oli ikävä menetys. Se oli minulla niin kauan. Sain sen äidiltäni.
Olisi pitänyt ottaa se Nancyn kaulalta, -
- mutta James ei antanut. Ei kultaisia korvakorujakaan.
Siinä oli verta, mutta sen olisi saanut pestyä.
Sinä tapoit hänet.
Niin aina ajattelinkin.
Anna huivisi!
Huivi hänet tappoi. Kädet pitelivät sitä.
Hänen oli kuoltava. Synnin palkka on kuolema.
Grace, ajattelin sinusta parempaa. Olet pettänyt meitä kaikki nämä vuodet.
Petitte itseänne.
Minä en ole Grace.
Lopeta.
Grace ei tiennyt siitä mitään.
Anna veden, verenkin
Kylkes haavasta vuotaneen
Minä tapoin hänet.
Kivi Golgatan haljennut
Anna tulla suojaasi
Et ole Grace. Ellet ole Grace, kuka sitten olet?
- Vastaa. Minä käsken. - Ette voi käskeä. Arvatkaa.
Henget puhuvat toisten suulla transsissa, mutta välillä ne valehtelevat.
Minä en valehtele. Olen sen tuolla puolen.
Ehkä se on James McDermott, joka tuli syyttämään Gracea.
- En ole James, senkin huijari. - Rouva Quenell, kyseessä ei ole henki.
Uskon meidän todistavan täysin luonnollista ilmiötä.
Nancy sitten. Henget ovat usein kovia nimittelemään.
- Jotkut eivät siedä kuolemaansa. - En ole Nancy, senkin typerys.
Nancy ei voi sanoa sanaakaan, koska niska on vääntynyt.
Niin kaunis niska aikoinaan.
Mutta Nancy ei ole enää vihainen. Hän ymmärtää.
Nancy on ystäväni. Hän haluaa kertoa salaisuuksia.
Tohtori, te pidätte arvoituksista. Tiedätte vastauksen.
Kerroin, että se oli minun Gracelle antamani huivi.
Jonka hän säilytti minun...
Se oli tuo totuuden pilke hänen silmissään
Joka sai minut rakastumaan Maryyn.
Mary. Ei kai Mary Whitney?
Minä käskin Jamesin tehdä sen. Olin koko ajan paikalla.
- Siellä? - Täällä.
Täällä, missä olen nyt Gracen kanssa.
Olin niin kylmissäni siinä lattialla. Ja aivan yksin.
Piti pysyä lämpimänä.
Mutta Grace ei ole koskaan tiennyt tästä.
Hänet melkein hirtettiin. Se olisi ollut väärin.
Lainasin vain hänen vaatteitaan hetken.
- Vaatteita? - Hänen maallista kuortaan.
Lihallista asuaan.
Hän unohti avata ikkunan, siksi en päässyt ulos.
Mutta en minä hänelle pahaa tahdo.
Älkää kertoko hänelle.
- Miksi? - Tiedätte kyllä, tohtori.
Haluatteko passittaa hänet takaisin mielisairaalaan?
Pidin siitä ensi alkuun. Saatoin puhua ääneen.
Puhua kaiken julki.
Mutta he eivät uskoneet minua.
Eivät kuunnelleet.
Minua ei kuultu.
Grace, lakkaa pelleilemästä.
- En ole Grace. - Oletko tosiaan tuollainen?
Älä pelkää. Kerro totuus.
Näettekö?
Olette kaikki samanlaisia.
Ette kuuntele, ette usko, ette kuule.
Hän poistui. Sen näkee aina, kun he palaavat omiensa luo.
Sen tuntee ilmassa. Sähkön.
Grace.
Grace Marks, vieläkö kuulet minut?
Kuulen.
Hyvä.
Minä herätän sinut nyt.
Grace, olet nyt ilmaa kevyempi.
Mikään ei paina sinua alas kohotessasi ylemmäs.
Ylös, ylös syvyyksistä.
Näet ylläsi valon rikkoessasi nykyisyyden pinnan.
Kun napsautan sormiani, olet täysin hereillä.
Minä taisin nukahtaa.
Muistatko lainkaan, mitä täällä äsken tapahtui?
En.
Olin unessa.
Mutta taisin nähdä unta.
Näin unta äidistä.
Hän kellui merellä.
Hän oli saanut rauhan.
Nyt voi hieman huimata. Niin käy usein.
Rva Quenell, ohjaatteko Gracen makuuhuoneeseen, jossa hän voi levätä.
Naiset ja herrat, olen neuvoton.
Tässä on kaksi selkeästi erilaista persoonaa, -
- jotka elävät samassa ruumiissa, mutta joilla on aivan erilaiset muistot.
He ovat käytännössä kaksi täysin eri henkilöä.
Mikäli hyväksymme sen, että olemme sitä, minkä muistamme.
Ehkä niin.
Mutta olemme myös ylivoimaisesti enemmän sitä, minkä unohdamme.
Se toinen ääni, mikä se nyt olikaan, -
- oli hirvittävän väkivaltainen.
Tri Jordan, mitä sanotte tästä raportissanne?
Minun on syytä harkita kantaani hyvin huolellisesti.
Olen aina uskonut Gracen olevan syytön, tai pikemmin toivonut.
Mutta mikäli tämä todistamamme on luonnollinen ilmiö, -
- keitä olemme kyseenalaistamaan sitä?
Oliko hän todella transsissa vai näyttelikö nauruaan pidätellen?
Tiedän, mitä näin ja kuulin, mutta tämä saattoi olla pelkkä illuusio.
- Esitän jyrkän vastalauseeni. - Ei. Mikäli kuvailen tämän raportissani, -
- ja se löytää tiensä hänen puolestaan tehtyyn vetoomukseen, -
- se murskaa kaikki toiveet.
- Tri Jordan, mietitään vielä. - En voi antaa toivomaanne raporttia - -
- syyllistymättä väärään valaan.
Varminta olisi olla kirjoittamatta mitään.
Mutta kaikki Gracen kanssa viettämänne tunnit varmaan antavat laajemman...
En pysty varmuudella ja totuudellisesti kertomaan kantaani, -
- sillä totuus väistelee minua.
Tai Grace väistelee.
Harkitkaa vielä.
Olen aina halunnut tehdä tuon erään toisen kanssa.
En teidän.
Hyvä pastori Verringer.
Se, mitä todistimme yhdessä johtajan salongissa, -
- on herättänyt minussa kysymyksiä hypnotismista ja mesmerismistä.
Mahtavatko ne antaa naisille tilaisuuden puhua suunsa puhtaaksi.
Ilmaista todelliset ajatuksensa ja tunteensa rohkeammin - -
- ja karkeammin ilmauksin, kuin mitä yleensä pidetään sopivana.
Mietin Gracen väkivaltaista lapsuutta ja kokemuksia nuorena naisena.
Jatkuvaa väkivaltaa, ahdistelua joka puolelta.
Paljonko hän sen seurauksena kantaa sisällään patoutunutta raivoa.
Kysymys onkin, oliko tämä raivo suunnattu Nancy Montgomerya - -
- ja Thomas Kinnearia kohtaan?
Vai minua kohtaan?
Oliko tunnustus hypnoosin aikana petos, jolla hän halusi loukata minua?
Yksi asia on varma.
En voi kirjoittaa komiteallenne raporttia.
Minun täytyy unohtaa Grace Marks.
Hän ei enää palaa Kingstoniin. Hän on lähtenyt.
Kun kuulin teidän lähteneen niin kiireesti ja viestiä jättämättä, -
- olin hyvin onneton, tri Jordan.
En ymmärtänyt, että lähditte hyvästelemättä - -
- kaikkien keskustelujen jälkeen.
Sain myös kuulla, että kirjoittaisitte hallitukselle minua puoltavan kirjeen, -
- joka vapauttaisi minut. Nyt aloin pelätä, ettette kirjoittaisi sitä.
Muistin, kuinka Jeremiah väitti näkevänsä tulevaisuuteni kädestäni.
Hän sanoi kaiken kääntyvän vielä hyväksi.
Mahtoiko hän vain lohduttaa minua.
Kiitos.
Pelkäsin vajoavani toivottomuuteen hukatun elämäni takia, -
- enkä vieläkään tiennyt, kuinka kaikki oli tapahtunut.
Hyvä pastori Verringer.
Täytyy myöntää, että olen tullut hermoromahduksen partaalle - -
- näinä kahtena vuotena Kingstonista lähtöni jälkeen.
Kiitos, äiti.
Epätietoisuus, vihjeiden ja merkkien pähkäily.
Viekoittelevat kuiskaukset.
Kuin olisi vainottu.
Joskus öisin hänen kasvonsa leijuvat pimeässä ylläni, -
- kuin ihastuttava ja arvoituksellinen kangastus.
Aavistelen vielä löytäväni jotain suurta, -
- mutta nyt kuljen pimeydessä vain virvatulten johdattamana.
Murhaajatar.
Olen melkein kiitollinen, että rauhanomaista ratkaisua -
Pohjoisen ja Etelän välillä tuskin saavutetaan.
On helpotus saada jonkinlainen velvollisuus hoidettavakseen, -
- oli sen alkusyy kuinka kurja tahansa.
Raskasmielinen ja uupunut, mutta rakastava ystävänne, Simon.
11 VUOTTA MYÖHEMMIN
Grace, minulla on uskomattomia uutisia. Armahduksesi meni läpi.
Sen myönsivät Sir John Macdonald ja oikeusministeri Ottawassa.
Eikö ole ihanaa?
Eikö se ole julma pila?
Ei, kyllä se totta on.
Sinut on armahdettu.
Oli outoa tajuta, etten olisi enää maineikas murhaajatar.
Vaan kenties jopa väärin perustein tuomittu ja vangittu syytön nainen.
Pikemminkin säälin, kuin kauhun ja pelon kohde.
Kesti jokunen päivä totutella ajatukseen.
Se vaatii toisenlaista ilmettä.
Halusin kääntyä katsomaan taakse, mutta muistin Lootin vaimon.
Tunsin jopa tietynlaista surua.
Sillä vankila oli ollut ainoa kotini lähes 30 vuoden ajan.
Tutusta ja turvallisesta tuntemattomaan hyppääminen - -
- herättää aina pelkoa.
Siksi kai niin moni ihminen pelkää kuolemaa.
Saanko kysyä talosta, jonne menen palvelijaksi?
Mitä talon väelle on kerrottu minusta?
Sinua odottaa yllätys, Grace.
En voi paljastaa sitä, mutta se on hyvä yllätys.
Sen verran sanon, että kyseessä on mies. Herrasmies.
Mikä herrasmies?
En voi kertoa. Mutta hän on vanha ystäväsi.
Ainoa mieleeni tullut herrasmies olitte te, sir.
Siinä miehemme on.
Grace, etkö tunnista minua? Minä olisin tunnistanut sinut missä vain.
Jamie Walsh.
Jätämme teidät hetkeksi kahden.
Näin sinut viimeksi...
Sinun lausuntosi käänsi tuomarin ja valamiesten mielet - -
- niin kovasti minua vastaan.
Olen ollut syyllisyyden murtama osallisuudestani tuomioosi.
Olin pelkkä poikanen ja helppo kohde lakimiehille.
He johdattelivat minut sanomaan ne asiat.
Ei se mitään, Jamie.
Älä suotta enää tunne syyllisyyttä.
Sellaista voi sattua kelle tahansa.
Pyydän anteeksiantoasi.
Saat anteeksi.
Grace, tämä on nyt minun tilani. Oma.
Vaikken ole miljonääri, voin tarjota sinulle hyvän kodin.
Tässä maassa ei mietitä, mistä tulet, vaan mitä sinulla on.
En halua sinun naivan minua syyllisyydestä.
Minulla on aina ollut lämpimät tunteet sinua kohtaan, Grace.
Hyvä on sitten.
...olemme kaikki yhdessä.
Siitä oli aikaa, kun 16-vuotiaana - -
- ensi kertaa ajoin pitkää ajotietä herra Kinnearin talolle.
Nyt olen omalla verannallani, -
- ja näky edessäni on niin rauhaisa, että sitä luulisi tauluksi.
Meillä on valkoisia ja punaisia leghorn-kanoja - -
- ja jersey-lehmä kermaa ja juustoa varten.
Tämän parempaa ei ole.
On kaksi hevosta, Charley ja Nell, joista on minulle suurta iloa - -
- ja hyvää seuraa, kun hra Walsh ei ole paikalla.
Kissamme nimi on Tabby.
Se on ties mistä kotoisin ja hyvä hiirestäjä.
- Ja koira nimeltä Rex. - Ja koira nimeltä Rex.
Hra Walsh halusi palkata myös aputytön, -
- mutta sanoin tekeväni taloustyöt mieluummin omin päin.
En haluaisi asua palvelijan kanssa, -
- koska he urkkivat liikaa ja kuuntelevat oven takana.
JEROME DUPONT SPIRITUALISTI JA MEEDIO
Jeremiah ei paljasta salaisuuksiani, enkä minäkään hänen.
Tulemme hra Walshin kelvokkaasti toimeen, ja meillä menee hyvin.
Mutta eräs asia minua on painanut.
Se on yksi syistä kirjoittaa teille tämä pitkä kirje.
Se on tämä.
Ajatella, mitä kärsimyksiä sinulle aiheutinkaan.
Et sinä minulle kärsimyksiä aiheuttanut, Jamie.
Muut ne aiheuttivat.
Myös silkka epäonni ja huono arvostelukyky.
Kerro taas. Kerro hullujenhuoneesta.
Kuinka sinua kohdeltiin huonosti.
Lääkäri kävi usein.
Hän kuljetti kättään reidelläni. Tarkistaakseen muka edistymiseni.
Hänestä on kiva kuvitella kärsimyksiäni.
Hän kuuntelee kaikkea kuin lapsi kuuntelemassa satua.
Täytyy sanoa, että hän tuo mieleen teidät, tri Jordan.
Olitte yhtä innokas kuulemaan elämäni kurjuudesta.
Poskenne punoittivat, ja jos teillä olisi koiran korvat, -
- ne olisivat höristelleet.
Silmät kiiluen ja kieli ulkona roikkuen, -
- kuin olisitte vainunnut linnun metsässä.
Ja kuten hra Walshin kohdalla, saatoin muuttaa osia tarinoistani - -
- sopimaan paremmin mieltymyksiinne.
Se sai tuntemaan itseni hyödylliseksi tässä maailmassa.
Voitko koskaan antaa anteeksi?
Hän kärtti anteeksiantoa, ja kuka minä olen kieltämään moista pikkuseikkaa?
Tunsin sydämessäni monet vuodet raivoa Mary Whitneyä kohtaan.
Ja varsinkin Nancy Montgomerya.
Koska molemmat antoivat johdattaa itsensä kuolemaan niin viheliäisesti.
Siksi minusta ei tunnu aivan oikealta antaa hänelle anteeksi.
Sillä niin sanoessani tiedän valehtelevani.
Vaikka se tuskin onkaan ensimmäinen kertomani valhe.
Kuten Mary Whitney aina sanoi:
"Pieni valkoinen valhe on pieni hinta rauhasta."
Kuinka hän pärjää?
Onko mitään edistystä viime kerrasta?
Hän ei vieläkään muista viime aikoja. Puhekyky ei ole parantunut.
Poikanne haavoittumisesta on kulunut jo vuosia, rva Jordan.
Uskon tämän jäävän pysyväksi tilaksi.
Kunpa olisikin parempia uutisia.
En usko käynneistäni enää olevan hyötyä.
Kiitos, tohtori.
Simon.
Simon. Mikä vointisi on tänään?
Grace Marks Ithaca, New Yorkin Osavaltio
Ajattelen Mary Whitneyä nykyään usein.
Ja aikaa, jolloin heitimme omenankuoret olkamme yli.
Tavallaan kaikki on tullut todeksi.
Kuten hän sanoi, nain miehen, jonka nimi alkoi J: llä.
Ja kuten Jeremiah aikoinaan sanoi, -
- minun pitää ensin ylittää vesi kolmasti, mutta lopulta kaikki on hyvin.
Ja täällä minä todella olen.
Räpyttelen silmiäni ja nipistelen itseäni, mutta se pysyy totena.
Vaikka olenkin tehnyt monta tilkkutäkkiä aikoinani, -
- teen vihdoinkin omaani.
Tämän kuvio on nimeltään Paratiisin puu.
Minä muuntelen sitä hieman omiin käsityksiini sopivaksi.
Omaan paratiisin puuhuni laitan käärmereunuksen.
Ilman käärmettä tai kahta tarinan pääosa jäisi kertomatta.
Itse puu muodostuu kaksivärisistä kolmioista.
Tummia lehdille ja vaaleampia hedelmille.
Mutta kolme kolmiota puussani ovat poikkeavia.
Yksi punainen Mary Whitneyn alushameesta, joka minulla vieläkin on.
Yksi on haalean keltainen vankilan yöpaidastani.
Ja kolmas on vaaleanpunainen, Nancyn puvusta leikattu,
Se hänellä oli päällään ensimmäisenä päivänäni Kinnearin talolla.
Ja minun päälläni pakomatkalla.
Kirjon ne kauniisti, jotta ne sopivat kokonaisuuteen.
Ja niin olemme kaikki yhdessä.
Vilpittömästi teidän, Grace Marks
"Ja niin olemme kaikki yhdessä."
Grace.
Suomennos: Sami Siitojoki