EN KVINDE I BERLIN
Hvem skulle have troet det?
Det var den 26. april 1945, det skete.
Den russiske hær omringede Berlin og nærmede sig Rigsdagen.
Den dag kunne man se solen bag skyerne.
Duften af syrener fra forladte haver trængte gennem røgen.
Hvordan skal jeg begynde?
Hvordan finder jeg de rette ord?
Som journalist havde jeg rejst i 12 lande.
Jeg havde boet i Moskva, paris og London. Paris og London var fint, -
- men jeg tog frivilligt tilbage. Jeg ville være med.
Mit navn er ligegyldigt.
Jeg er en af mange, der troede på vores land.
Kun de svage tvivlede.
Warszawa, Bruxelles, Paris. Vi sejrer.
Russerne mangler lederskab. Inden de har fået orden i sagerne, -
banker vi på døren i Moskva.
"Jeg er ked af at trænge mig på, men det er jo krigstid."
Gerd hadede banegårde. Da han gik, gav hans støvler genlyd.
Vi var overbevist om, at vi havde ret. Vi indåndede den samme luft, -
- og vi var midt i det.
Han hjalp mig med frakken. - Russerne bliver overraskede.
Vi var på Sorbonne, og vi snakkede løs på fransk.
Han troede, jeg var en af de der store, blonde svenskere.
Så tog jeg et lille trin, så jeg kunne gå i takt med ham, -
og så stoppede han op og sagde:
"Une fille du Führer." Så var det bekendtskab ovre. Sikke en skam.
Et øjeblik. Sluk for musikken, tak.
Lad os for en stund tænke på vores mænd, -
som lige nu er spredt ud over Europa.
Så kan de også tage del i vores aften.
Forsvind!
Løb! Løb! Væk!
Væk!
Kom her!
Hurtigere!
Vent på mig! - Forsigtig. Ned med hovedet.
Det er der. - Vent på mig!
Ingen uniformer og våben, for så skyder de os.
Felix, hvor er du?
Felix?
Hvor er han dog henne?
Der kommer ingen ordrer mere. Ingenting.
Der er ingen, der bekymrer sig om os.
Lenchen, hvor er du?
I Wedding sender de allerede børn ud mod dem.
Russersvin.
Det var boghandlerne. Nogle gange talte de fransk.
Det er apoteker-enken. Hendes mand havde kureret Hindenburgs hovedpine.
Det er slut nu.
Nu træder man hen over de døde for at få fat i et glas marmelade.
Det er den stille fru Binder. Hun er musiker, -
- og hendes mand er forsvundet.
Er der ikke nogen, der kan hjælpe? Hun kan ikke få vejret.
Se på mig.
Jeg vil skrive det hele ned. Fortælle det hele.
Og Gerd, du skal læse det.
Må jeg byde på noget?
Tak.
Hun er fra Schlesien. Hun kan ikke klare mere.
Hurtigt.
Ind derunder.
Mor? - Bare rolig. Jeg er her.
Holdt!
Hør efter! Alle beboere i dette område -
- skal aflevere deres våben.
Dette er den sidste advarsel. Hør efter!
Dette er den sidste advarsel.
Ryk frem! Der!
Følg mig!
Op! - Pas på!
Misha er blevet skudt!
Lad ham ligge! - Pas på!
Du har.
Han, hun, den, det har...
Kom så! Kom så!
Forsigtig! Herind!
Kammerat oberst, vi er næsten nået til Potsdam Station.
Vi skulle fortsætte til Rigsdagen, men vi bliver her!
Javel, kammerat oberst.
Vi bliver her! - Vi skulle fortsætte.
Skal vi ikke til Rigsdagen? - Vi bliver ikke her, for fanden!
Det er en ordre!
Tilbagetog! Sørg for at sikre flankerne.
Forstået?
Soldater? Officerer?
Våben?
Soldater? Officerer?
Vi får snart at se...
Er der nogen, der har våben?
Af sted med jer. Ud.
Ud med jer! - Russersvin.
Op!
Hvad er det, De vil?
Russisk? - Ja.
Russisk?
Kom. Kom.
Mad.
Krigen er slut.
Kom, frue. Mad.
Krigen er slut, frue.
Ikke bange. Ikke bange.
Vi skal ikke begraves her.
Kom, frue.
Ikke bange.
Kom, kom. Ikke ryste sådan. Godt. Kom.
Hej, smukke damer. Kom her. - Kom, kom.
Hvis I er søde, får I noget at spise.
Kartofler. Det er godt.
Må jeg?
Hvem ved, hvordan det her fungerer?
Der er de, vores sovjetiske befriere.
De er så glade og overraskede over, at de er nået så langt.
Jeg kender dem og deres sandaler, landsbyer og sjuskede nybyggeri, -
som de er så stolte af.
De besværer ikke sig selv.
Stop, dit svin.
Forsvind!
Prøv med noget tis. - Hold da op.
Nej, helt ærligt. - Dit tis er for gammelt.
Jeg helbredte min general i Leningrad med tis.
Du lyver. - Det er den skinbarlige sandhed.
Hvad laver de?
Værsgo.
Har du en mand?
En mand og to børn.
Kom med alligevel.
Hurtigt. Hurtigt.
Lad mig komme forbi!
Nej! Nej! Svin!
De hører ikke til her.
Jeg har ikke gjort noget! Slip mig!
Gør dig nu ikke ud til bens.
De fleste af mine kære landsmænd er rigtigt gode til at redde sig selv.
Den schlesiske pige var et let offer.
Fru Hitler.
Gamle luder.
Skal du hen til Føreren?
Hurtigt. Taglejligheden til højre. Af sted med dig.
Tag den her og gå.
Af sted.
Sig noget. De taler russisk. De kan ikke bare lade mig i stikken.
Soldat...
Hvorfor vælger du en kvinde, der ikke vil have dig?
Villige kvinder er urene.
Luk mig ud. Luk mig ud.
Luk mig ud, I svin!
Ikke endnu.
Hvor? - Vi er der snart.
Holdt! Bliv her! Bliv her!
Befalingsmand. Jeg søger en befalingsmand.
Hvad er der i vejen?
Er De befalingsmand?
Vi har brug for hjælp.
Er De befalingsmand?
Alle her er befalingsmænd.
Hvilken en af os ønsker De?
Hr. Major, vi har brug for Deres hjælp.
Alle vores mænd er sunde.
Fru Hitler.
Vores land er væk.
Kan du huske dine første ord, Gerd?
"En halv time."
"Giv mig en halv time, og så vil De aldrig forlade mig."
Gud står os bi.
Det er baggangen.
Enken tilbød mig et sted at bo. Hun tog mig i hånden -
- og førte mig ind i sin overraskende intakte lejlighed.
Der ville jeg gerne bo.
Her kan De bo for en stund.
Det var nemt at flytte. Et par trin op til min taglejlighed, -
- en bluse, et par bøger og mine noter.
Her kan De bo, hvis De vil. - Tak. Det vil jeg gerne.
Pas godt på Dem selv.
Jeg skulle have set mig bedre omkring, -
- men vi ved jo ikke alt, og sådan begyndte historien.
Der var sikkert dejligt her engang.
Hvordan fandt du mig?
Jeg gennemsøgte alle kældre.
Hvor ofte?
Tit.
Flodbredderne er grønne. Blomsterne ånder frit og let.
Vi marcherer modigt videre mod det sidste slag i denne krig.
Der var lang vej til denne maj. Det har kostet kræfter og mod.
Men nu er vi fri, og stolte holder vi vagt.
Hil dig, maj!
Vores soldater og amerikanske våben er væk.
Ja.
Jeg stod i kø i går ved pumpen, da der kom en mand.
To gange jernkors og det tyske kors i guld.
Han tog galant min spand, -
og jeg sagde: "Sikke en ære."
Så sagde han: "De skal være stærk, frue, -
for hvis russerne gør det mod os, som vi har gjort mod dem..."
Og så sagde han:
"Så vil der i nær fremtid ikke være nogen tyskere tilbage her."
"Nær fremtid"? Sådan er der da ingen, der taler.
Halløj, slaver!
Vi er i Berlin! Vi har klaret den!
Jeg har et spørgsmål. Hvordan siger man:
"Undskyld, har De en ordbog?"
Man skal ikke bruge en ordbog for at gøre det, han har lyst til.
Lenchen.
Kom med. Kom med.
Komme med? Hvorhen?
I de følgende dage blev vores hus stormet dag og nat.
En kvinde hængte sig, og en anden blev skudt.
Ingen blev skånet.
Alle følelser var døde.
Hvor bliver I af? - Kom herop!
Berlin tilhører os. Tyskland tilhører os. For evigt.
Hvad har du der? - Et kort.
Hurtigere! - Du går til venstre.
Hvor skal I hen? Kom herover til os.
Kom.
Rejs jer, fordømte her på jorden. Rejs dig, du sultens slavehær.
I rettens krater buldrer torden. Nu er det sidste udbrud nær.
Væk, væk!
Jeg...
Jeg... elsker... dig.
Goddag.
Vil du ikke nok lade være?
Jeg kommer igen, smukke.
Jeg kommer igen.
Jeg er et ungt menneske.
De forskrækkede mig.
Vi vil overleve det her.
For enhver pris.
Hvor skal du hen?
Vi er jo lige her.
Hvem leder du efter?
Overkommandoen.
Hvor er vores redningsmænd? Den store hær.
Før var krig og død kun for mænd. Det er slut nu.
Møgrussere. Officer, general.
Jeg vælger den højeste rang.
Men fra nu af vil jeg selv bestemme, hvem der får mig.
Nej nej. Kom ud herfra. Det er stadig min seng.
Du kan beskytte os på sofaen. Slå det op. Beskytte.
Sådan her. Så behøver du ikke sove i min seng.
Forstår du, hvad jeg siger?
Hvor er majoren? - Vent her.
Hvem leder du efter, frøken?
Hvorfor ser du så sur ud, blondine?
Hvad med at skrubbe mig lidt på ryggen med sæbe?
Hvem vil De tale med?
Med Dem.
Træd af.
Må jeg sætte mig ned?
Nej.
I går blev vores ejendom stormet, -
og flere kvinder blev voldtaget.
Det kender jeg intet til.
Det er Deres pligt at hjælpe.
Hjælpe hvem?
Mine folk eller jeres?
Mig.
De par minutter.
Hvad betyder de?
Det er meningsløst.
Du taler russisk?
Hvad leder? Hvem leder du efter?
En officer?
De er alle sammen hos deres damer.
Hr. Løjtnant, må jeg tale med Dem?
I vores ejendom er flere af balkonerne mineret.
Kan De hjælpe os?
En skam.
Frøken?
Dig og mig? I aften?
Jeg Anatol.
Dig og mig. Så enkelt er det.
I det øjeblik svor jeg, -
- at intet og ingen skulle røre mig, -
- uanset hvad der så skete.
Du skal gå hen til dine venner nu.
Det er min mand.
Forstår du ikke det?
Min... ægtemand. Det må du da kunne forstå.
Alle er dårlige mennesker.
Jeg kan ikke forstå, hvad han siger. Det går jo ikke.
Hvad er det, De gør? Det er mahogni.
Hids dig ned, og skrub ud i køkkenet.
Skål for sejren. Skål for os.
Jeg Charkov. - Han er fra Charkov.
Charkov. Jeg handelsuddannet. Bogholder.
Bogholder? Fantastisk. Det er jeg også.
Du er bogholder. Vi er bogholdere.
Så er den i orden.
Sådan er livet, forstår du. Du smukke.
De er flinke, de russere. De er så livlige.
Den her krig driver mig til vanvid. - Præcis.
Når jeg kommer tilbage til Charkov, -
gifter jeg mig og bygger et hus.
Så vil jeg arbejde på kolkhosen.
Er De professionel soldat? - Nej.
Jeg...
...malkeri. Mælk. Ko.
Hvor interessant. - Interessant? Malke og malke.
Det er noget lort. Prøv at se mine medaljer.
Det der er ingenting.
Det her er et rigtigt trofæ.
Nej, det er ej. Se her.
Det her er et trofæ, -
som frøkenerne kan kysse.
Hvor toilet? - Ude i gangen.
Vil De have mere at spise?
Dig.
Vil du have min pølse? En pølse er en pølse.
Hvorfor Rusland?
Hvad er der i vejen med jer?
Hvorfor Rusland?
Dette er major... Navnet har jeg desværre glemt.
Han er bataljonskommandør. De har ikke kommandanter.
Vidste De, at tysk er det første fremmedsprog, de lærer?
Der skal en krig til, før man finder ud af den slags.
Kan jeg gøre noget for Dem?
Hallo, mongol.
Er du taget hele vejen hertil for at hente vand til en tysker?
Eller bader vores major i rosenvand?
Tysk fabrikat.
Jeg har ansvaret for majoren.
Gå bare ind. Jeg kommer straks. Kom så.
Af sted, af sted, mongol.
Løb, løb, løb.
Løb så, mongol.
Så landede der en bombe i naboens have.
Hele huset blev til pindebrænde.
Og deres opfedningssvin blev sprængt i stumper og stykker.
Så var den uspiselig.
Her.
Slip, Mascha.
Undskyld min opførsel. - Træd af.
Berlin er vores. Her.
Jeg har sagt til alle, at de skulle gå.
Må jeg sætte mig ned?
Kom hen til mig.
Som De ønsker.
Nej?
Voldtægterne fortsætter.
De foregår overalt. I hver en lejlighed.
Vi er nu russere og står til tjeneste.
Vi må holde tand for tunge, -
- ellers vil ingen mand nogensinde have os.
Arme Tyskland.
Tyske soldater, sætjer!
Fire. Fire kvinder.
Hele Berlin er ét stort horehus.
Se her. De har det hele.
Juveler og penge. Og huse.
Og de fører krig. Sådan nogle svin.
Så er det nok.
Hvad synes jeg om dem?
Nogle gange tænker jeg, at jeg kan holde hvad som helst ud, -
- så længe det rammer mig udefra -
- og ikke ligger i baghold i mit hjerte.
Jeg klarer mig, -
- og mit russiske bliver bedre.
Var der nogen? - Nej.
Sikke en velkomst.
Frue, jeg har taget en kavaler med til Dem.
Anatol er sigøjner.
Han kommer og går, som han vil. Han er ingen beskytter.
Min solstråle.
Tror du...
Tror du, at Føreren lader os i stikken?
Nej, aldrig.
Her.
Er der ikke mere?
Jeg har så ondt i hovedet.
Hvor skal du hen?
Jeg vil finde noget at spise til dig, om det så er det sidste, jeg gør.
Hvorfor Rigsdagen? Jeg vil blæse Rigsdagen et stykke.
Så greb han fat i mig og smed mig på sengen.
Og så blev han pludselig kedelig. Som en lille hund.
Og bagefter gav han mig en kompliment. Han sagde:
"Ukrainske kvinder er sådan her, -
og du er sådan her."
Men han stank sådan ud af munden.
Nå, det er Dem. - Godmorgen. Vi kommer med morgenmad.
Næste morgen, mens krigen rasede et par gader derfra, -
- kom majoren med alle sine mænd.
Godmorgen.
Enken, som var til fals for en stribe flæsk, -
- summede rundt som en lille bi.
Eckart, vores mand fra Volkssturm, var parat til at kapitulere.
Russisk hestekød. - Hvad er det her?
Sukker. Vi har sukker. Og flæsk og salami...
Stor glæde. Men ikke for alle.
Så kom kavaleriet med hævede sværd og prustende heste.
Og når en hest angriber, er det med en uhyggelig kraft.
Og hele denne lavine af heste stormede mod tankene og mod artilleriet.
Alle faldt de. - Alle?
I havde flere soldater, men de overgav sig.
De tyske tropper. Soldater. De var skrækslagne.
Ikke uhøflig. - Det var ikke os, der begyndte.
Sæt dig ned. Hold op med at fornærme vores værter.
Mig. Kaukasusbjergene.
Store bjerge. Så flotte.
Sol, bjerge og blå himmel.
Skønne danse og kvinder.
Så søde som vindruer.
Og Pusjkin. Han blev forvist dertil.
Jeg er ligeglad med Pusjkin. Jeg vil bare hjem. Forstår du?
Hjem til min kone og mine børn.
Forstår du? Og så siger du Pusjkin.
Jeg savner min kone. Min kone.
Forstår du?
Hvad ved De om fascisme?
Fascisme?
Det kommer af "fasces".
Et knippe af tynde stokke. Det er et gammelt, romersk udtryk.
Skål for vores værtinde. En klog kvinde.
Det er ligesom dig. Du er også klog.
Men jeg er ikke en kvinde. - For det tysk-russiske venskab.
Opad, alle sammen. Hurtigere!
Gennemsøg alle lejligheder.
Forbandede svinehund! Elendige bæst!
Hold op!
Du kender Stalins ordre. Hold så op.
Og hvad hvis jeg ikke holder op? Vil du så skyde mig?
Det gør jeg, hvis det bliver nødvendigt.
Han handler efter mine ordrer.
En ung tysker stjal noget mad.
Han er bevæbnet.
Hvem bor deroppe?
Bor der nogen deroppe?
Nej.
Du lyver. Du er en løgnagtig so.
Jeg vil skide på Tyskland og Berlin.
Vi besejrede dem! Jeg vil skide på dem!
Af vejen.
Jeg slår dig ihjel, dit svin!
Alle, der er i besiddelse af et våben, eller som skjuler nogen, -
der er i besiddelse af et våben, bliver skudt.
Deres huse bliverjævnet med jorden.
De tilgiver Dem aldrig.
Må jeg få noget at drikke?
Du må væk herfra.
Hvad vil De her?
Jeg vil ikke til Sibirien. Det vil jeg ikke.
I de følgende dage kom og gik majoren.
Alle var beskyttet.
Han havde stearinlys og cigarer med til alle, -
- som enken hurtigt gemte væk i sit køkkenskab.
En ny tid begyndte.
Russerne nød at spillejulemand. Hvorfor skulle vi stoppe dem?
Det er alt for meget.
Majoren var veltalende, og han fortalte mig mere, end jeg ønskede.
Jeg kendte til hans konto, hans forældre og hans brødres navne.
I dag er De vores gæst.
Sæt Dem endelig ned.
De er så gammeldags. Jeg elsker at røre ved ham.
Krigen gik sin gang.
Mens vores mænd blev sendt til Sibirien, -
- søgte mange kvinder beskyttelse og blev derfor tabubelagt.
Forsigtig. Det er en Singer.
Nu er vi der snart.
Ind og ud hele tiden. Her er som på en banegård.
Mussolini er død. Han blev hængt. - Det har han fortjent.
Skål.
Knap var Andrej gået, før Anatol udnyttede sin besøgsret.
Jeg var panisk angst for, at de skulle møde hinanden.
Jeg kan ikke sige, at majoren voldtager mig.
Jeg står til rådighed for ham.
Er jeg en luder? Måske.
Jeg har kun mødt sådan en kvinde en gang.
Folk sagde, at jeg ikke burde tale med en skidt tøs.
Hvad skal det betyde? "Skidt".
Unge dame!
Nej. Nej...
Der kommer hun anstigende, som om intet er hændt.
Hvor mange gange? - Fire gange. Og dig?
Kom.
Jeg troede ikke, jeg skulle se dig igen. Du ser godt ud.
Kvædegele. Ægte Bordeaux.
Hvor fint. I er vant til det bedste. - Sådan kan man godt sige det.
Jeg er så glad for, at du er her.
Elkes besøg vakte glæde. Majorens folk beskyttede os, -
- så vi uforstyrret kunne drikke hans te. Det gjorde godt.
Hvor skal du hen? - Det kommer ikke dig ved.
Du kommer ikke ind her. - Hvad er der derinde?
Så sagde jeg: "Unge mand."
"Geværet på Deres skulder der kan jo også gå af ved et uheld."
Jeg gik op ad trappen, og på anden sal var der en, der for frem.
Han tog fat i mit hår og spurgte: "Dig syfilis?"
Så svarede jeg skrækslagent, at det havde jeg ikke.
Sikke en idiot.
Og din mand? - Han var der den første gang.
Hvad synes De om vores kavalerer? - Kummerlige.
Ingen fantasi.
Derhjemme har de den nyeste planøkonomi, -
men hvad angår erotik, er de som Adam og Eva.
Det harjeg også sagt til min mand.
Med så lidt mad er vores ægtemænd nu heller ikke meget værd.
Der skal regelmæssige måltider til et godt kønsliv.
Mit centrum er maven.
Uden mad og drikke duer helten ikke.
Hjerte, smerte, skål for os. Hvem ved, hvornår vi er samlet igen?
Pas på. Den er varm.
Det er en æbletærte. - Ja, med smuldredej.
Det er, så englene synger.
Du er i mit hjerte
du er i mit sind
du volder mig smerte
kan du ej lukke mig ind?
Kan du ej lukke mig ind?
Vores mænd er ikke meget værd. De er så svage.
Det svage køn.
Har du hørt noget fra Gerd?
Jeg har et spørgsmål til om syfilis. - Åh gnd.
Hvordan mærker man det? - Det klør og stikker.
Og små knopper. - Det kommer først senere.
Det ved jeg fra et leksikon.
Et leksikon.
Her. Jeg fik det her af en amerikaner.
Tyg, tyg.
Tyg nu.
Amerikanere.
De er smukke ligesom på film.
Hun er smuk som på film.
Jeg går.
Fortæl hende, at jeg kommer igen.
Hører du?
Hvad er det? - Kapitulationen.
Kan vi regne med Dem?
Bare den ene dag.
Jeg skal nok være her.
Hvor tager De hen... bagefter?
Der, hvor der er brug for mig.
En særlig aften med majoren. Vi talte godt sammen.
Han sagde, jeg var fabelagtig. Alt andet er ham ligegyldigt.
Modsat tyske mænd sætter russiske mænd pris på veluddannede kvinder.
Men krigen er endnu ikke slut.
Undskyld, har De tid et øjeblik?
Vi har brug for hjælp.
Væk med jer, unger. Vi skal nok blive færdige med det tårn.
Det er ham.
Goddag.
Taler du russisk?
Oversæt.
De tyske soldater i min landsby...
...dræbte alle børnene.
De tog dem...
...og dolkede dem.
De greb dem ved fødderne.
De kastede dem...
...mod murene.
De smadrede deres kranier.
Er det et rygte, eller så du det selv ske?
Jeg så det.
Hvorfor har du så travlt? Har du glemt dit undertøj?
Kom så.
De kan tale russisk. Fortæl ham, at jeg har en familie.
De kan tale russisk.
Hvor skal De hen?
Jeg har ventet på Dem.
Hvad er der galt?
Kammerat major.
Der går rygter om Tysklands kapitulation.
Det gamle Tyskland bukker under.
De rører ham ikke.
Han kommer til mig. Jeg kommer ikke til ham.
Forsvind. - Hvorfor?
Deres folk hængte hans kone.
Hør efter.
Den 30. april 1945 begik Føreren selvmord.
Han har ladet os, der var tro mod ham, i stikken.
Føreren beordrede, at vi skulle kæmpe for Berlin, -
men manglen på artilleri og ammunition -
og situationen som sådan gør denne indsats meningsløs.
Hver time, vi kæmper, -
forlænger vi lidelserne for Berlins civilbefolkning -
og vore sårede.
Enhver, der falder i kamp nu, bringer sit offer forgæves.
I overensstemmelse med den sovjetiske overkommando -
- beordrer jeg alle til at indstille kamphandlingerne.
Weidling, artillerigeneral -
og kommandant for forsvarskommandoen i Berlin.
Kammerater, soldater og officerer fra den 8. gardearmé.
I dag har garnisonen i Berlin kapituleret!
Berlin...
...er faldet.
Det var jo det, jeg sagde.
Jeg tager tilbage. Til mine folk.
Til Sibirien?
Og hvad så med os?
Tal med mig, Friedrich. Vil du ikke nok?
Tal med mig.
Jeg ventede på dig.
Jeg bad -
og håbede.
Jeg bad og håbede, -
og nu vil jeg have, -
at du bliver her for min skyld.
Hurra! For sejren! Berlin er faldet!
Leve Den Røde Hær! Leve Stalin! Stalin!
Hvad har vi her? To helleflyndere.
Det er utroligt.
Hitler. Goebbels. Kaput.
Så lad os drikke.
Kapitulation. Så kom det så vidt.
Krigen er slut.
Vi kvinder har længtes mod dette øjeblik, men alligevel...
Et bittert nederlag.
Flere og flere fortæller om grusomme hændelser.
Jeg fornemmer noget sært og næsten ufatteligt i luften.
Ondt og truende.
Jeg vil helst ikke tænke på det.
Det er forbi. - Det ved jeg snart ikke.
Jeg frygter, at den onde skæbne har masser af fantasi.
Kan De høre det? De drikker og ryger som mænd.
Der er én million kvinder i den russiske hær.
De kommer alle vegne fra. Vi har ingen uniformer til dem.
Støvlerne er for store. Skjorter og jakker... En katastrofe.
En af dem kom til mig, hun hed vist Luba, og sagde:
"Kammerat major, jeg tror, jeg falder i dag. Giv mig noget nyt tøj."
Jeg sagde: "Nej. Du har været her for længe. Kuglerne undgår dig."
To timer senere kom hun tilbage. Og igen.
Så sagde jeg ja. Hun fik en ny skjorte -
med bånd her.
Hvid som sne. Den var fuld af blod.
Alle kvindelige soldater er bange for at være grimme i døden.
Er De fascist?
Bataljonskommandøren?
Det kan jeg lide ved jer mongoler.
I taler aldrig for meget.
I 1.678 dage har jeg været i krig.
Og nu...
Hun er en luder. Ikke sandt?
Hele huset her er ét stort bordel!
Vend dig om. Nu!
Du kommer med! - Dit svin!
En pistol, hvad?
Fred, hvad?
Krigen er forbi!
Fremad, siger jeg! Ned! Hurtigere!
Kom så!
Stop.
Hvor er våbnene?
Hvem tilhører lejligheden?
Hvem?
Mig.
Er det hendes? - Det er hendes.
Føreren længe leve.
Henret hende.
Dø, alle sammen!
Kendte De til våbnene?
Nej.
Gå tilbage til jeres lejligheder. Af sted.
De lyver alle sammen. Skyd dem.
Glem hende. Hun er fascist.
Er det forstået? - Nej. Hun skal afhøres.
Er det forstået?
Hun har skjult bevæbnede soldater. Det bliver man skudt for.
Gå.
Det her er jeg nødt til at rapportere.
Brænd dem!
Hvordan kunne De løbe den risiko? Nu er vi alle sammen færdige.
...det fascistiske uhyre er blevet udslettet i sin egen hule.
Berlins garnison har kapituleret!
Forræder!
Jeg har været i hele Berlin. Hotel Adlon, Wedding, Kaiserdamm.
Røde flag overalt.
Smukke, røde faner af god kvalitet.
Hvad er der?
Slagsmål?
Lad være med at glo. Forsvind.
Hvad er der?
For sejren, kommandør. For Stalin.
Vent. Bliv her hos Deres folk. - Krigen er slut.
Dem her har jeg fået.
Lyoba, Marina, Olga.
De elsker mig alle sammen. Alle sammen.
Er alt i orden?
Vil du have noget at spise?
Her. Hvad er bedst?
Hans lem eller min cykel?
Ud med dig, inden jeg knuser dine sten.
Hvad er der? Vi skal feste, og hele huset skal med.
Alle sammen! Det er en ordre!
Hitler er ikke et menneske. Han er et stinkende svin.
Ikke et menneske. Et svin.
Lenchen, de skændes ovenpå.
Kom her! Det er en ordre!
Skænk op.
Hvorfor står I bare der? Vi har gæster.
Hvorfor er I bange?
Se dernede. Hvad ser De der?
Soldater.
Russere. Bæster, eller dyr, som I siger.
Det passer. Ikke en af os ville tøve med -
at skyde en tysker.
Jeres blod er på vores uniformer, og det er godt.
Ingen af dem ønskede den her krig.
De fleste anede ikke engang, hvad Tyskland er.
Og nu kommer De med mig.
Hvad foregår der her? Forsigtig. Det er mahogni.
Slip mig dog. - Dans.
Du skal danse.
Det her er min dagligstue og ikke en dansebule.
Forstår du det? - Det er fantastisk.
Drik noget snaps. Vodka. Snaps er godt.
Dig...
Synge? Han vil have, at jeg skal synge, men det vil jeg ikke.
Hvad vil han? - Hvad tror du selv?
Nej. - Hvad mener du med nej?
Det her er Europa. Europa!
Drik nu.
Hvorfor ikke? Jeg kigger på dig. Og dig? Ingenting.
Næste gang.
Skål.
Jeg Anatol.
Det ved jeg godt.
Bärbel, mit hjerte kalder på dig.
Jeg spiller fiol.
Violin. Violin? - Spiller du klaver?
Jeg spiller i et orkester. Eller ikke længere. Violinen er væk.
Det er godt. Jeg vil også spille klaver.
Hvorfor går du ikke derop?
Skal jeg det?
Hvorfor ikke?
Det har vi alle sammen brug for.
Går du med?
Senere.
Er du sikker? - Ja.
Det er dejligt, at du er her.
Jeg vil omfavne Dem. Resten af livet.
Jeg er her. Dem i Moskva.
Så lange arme er der ingen, der har.
Prøv alligevel.
Majoren bad mig kalde ham for Andrej. "Hvorfor ikke," sagde jeg.
"Krigen er slut." Han så længe på mig.
"Hvert et nyfødt barn skriger på krig," sagde han.
"Ingen, hverken mennesker eller nationer, kan stoppe den cyklus."
"Det kan kun døden."
Ikke så hurtigt.
Hør efter. Hør efter, alle sammen.
Nu skal vi høre melodien "Jeg er forelsket i dig".
Dans nu!
Kom.
Vi er ikke længere et folk, men en befolkning.
Individer i et demokrati, -
der formerer sig og dygtigt skaber opsvinget.
Dans, dans. Kom.
Det skal ses i et større perspektiv.
Europas landegrænser vil sprænges, og landene vil vokse sammen.
De sejrende stormagter vil, som Napoleon, afskaffe nationerne, og...
Så bliver vi en sovjetrepublik med åndssvag planøkonomi.
Nå, så er det overstået, hr. Hoch. Nu må vi se praktisk på tingene.
Drik, drik.
Sovjetunionen er kun lige begyndt på sin udvikling.
Vi får se, hvad der sker.
De elsker Deres land.
Og jeg elsker mit land.
Min mor sagde, -
at jeg ville ende med at gifte mig med en mand, der spiller klaver.
Alle havde spekuleret over, hvordan den her dag blev.
Undtagen mig. Aldrig mig.
Jeg havde ikke lyst til at opleve den.
Hvorfor ikke?
Hvis De ikke vil fortælle mig det, så fortæller jeg Dem det.
Krigen...
...forandrer ordenes betydning.
Kærlighed...
...er ikke, hvad den var.
Men alligevel...
Alligevel ønsker jeg, -
at min mand genfinder den kone, -
han forlod.
Bliv her.
Vi kvinder er blevet mærket for livstid.
Men lige nu og her, i dette øjeblik, -
- har jeg det rigtig godt.
Jeg laver te til os. Ilse har noget liggende.
Godmorgen, Lenchen. Er der andre, der er oppe?
Hvor er Wanja? - På arbejde.
Og mor?
Ilse?
Ilse, kom her.
Gerd, kan du huske det? Det var en tirsdag.
Man kunne lugte harpiksen.
Vi stod i en sky af sommerfugle, -
- og du kunne alle navnene på dem.
Blåfugl, citronsommerfugl, -
- ildfugl, svalehale og mange andre.
En af dem sad og solede sig på vejen. Brun og gul med en blå kant.
Den kaldte du sørgekåbe.
Der har været så mange ting i mit liv.
Majoren har mistet alt. Forbandede russiske idealist.
Han ser sig selv, som han synes, verden skal være.
Den sovjetiske apostel.
Men jeg holder af ham.
Jo mindre han vil have af mig, jo mere holder jeg af ham.
Meget.
Andrej.
Andrej er her ikke mere.
Han er blevet forflyttet.
Hvorhen?
Det vides ikke.
Farvel.
Fuglene er tavse. Klokkerne ringer ikke.
Er det ikke sådan, det lyder?
Sæt dig ned.
Taglejligheden.
Er den væk?
Jeg bor her ikke alene. - Det ved jeg godt.
Ukrainske kvinder er sådan her...
Her. Det er til dig.
I er alle sammen skamløse. Kan I ikke selv se det?
Jeg væmmes ved at se på jer.
Giv agt!
Jeg vil takke Dem. - For hvad?
At jeg fik lov at lære Dem at kende.
Pas godt på Dem selv.
Hvordan skal vi kunne leve videre?
Forflyttet. Det kalder de det.
En ærefuld forflyttelse.
Til Sibirien? Hvem ved?
Gerd.
Min elskede Gerd.
Hvad gør vi nu?
Kan vi skrue tiden tilbage?
Tilbage til de allerførste ord.
"En halv time," sagde du.
"Giv mig en halv time, og så vil De aldrig forlade mig."
Hvad er der?
Intet svar.
To dage senere var han væk. Jeg ved ikke, om han kommer tilbage.
Jeg undrer mig over, at jeg ikke er mere ked af det.
Men jeg har så meget at gøre. Jeg må se at finde et fyrtøj.
Jeg skal tørre vandpytterne i lejligheden op og finde noget grønt.
Jeg fandt nogle syrener forleden.
Om Gerd stadig tænker på mig? Hvem ved?
Måske vil hans hjerte tale til ham, og vi vil mødes igen.
Engang.
Da Anonymas dagbog "En kvinde i Berlin" udkom i Tyskland i 1959, -
vakte den stor forargelse. Man mente, den skadede tyske kvinders ære.
I chok over den voldsomme reaktion forbød forfatteren til sin død -
udgivelsen af yderligere oplag. Og derefter skulle hun forblive anonym.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2009