I tidigare avsnitt...
Skåda kungadömet Leah.
Drottning Tamlin har alltid dolda avsikter.
Du kan klä upp mig, mor, men aldrig förändra mig.
Prinsessa.
- Med dig var jag mitt äkta jag. - Vill ni att jag äktar er dotter?
Ju fortare det offentliggörs, desto fortare säkrar ni ert folks framtid.
General Riga. Galningen bakom De blodröda.
- Allanon är fånge hos De blodröda. - Vem mer vet om det?
- Vad fan gör du här, Bandon? - Jag gillar dig.
Men du har nåt som tillhör Häxmästaren.
Skallen! Du lär veta var de gömde den.
Ge mig druiden, annars dör din farbror.
Framåt!
Framåt, nu!
Varför har ni fört hit mig?
- Du ska ställas inför rätta. - Jag har inte begått nåt brott.
- Du utövar ju magi, eller hur? - Jag vägrar rättfärdiga mig för dig.
Jag glömde. Druiderna står över oss andra.
Druiderna har tjänat de fyra länderna i tusentals år.
Ändå har hundratals av dem slaktats innanför de här murarna.
De är martyrer i kampen mot de mörka krafterna.
Både Dagda Mor och Häxmästaren var druider.
De startade krig som tog tusentals liv.
Båda missbrukade magins gåva.
De stärkte sina själar för att kunna begå folkmord.
Och nu vandrar du samma väg, general Riga.
Bara en druid kan vara så depraverad att han jämför mig med massmördare.
Den här fästningen var Häxmästarens palats.
Här sitter du på hans tron och moraliserar om magins ondskefullhet-
- medan hans mörka skugga återigen tornar upp sig över de fyra länderna.
Vem ska besegra Häxmästaren om han vaknar igen?
Män som jag.
Jag besegrade dig.
Säg mig...
Var finns Paranorkodexen?
Det är väl där all din kunskap om magi finns?
Du kommer aldrig att tillägna dig kodexen.
För att endast druiderna får känna till och använda magins kraft?
Magi är inget vapen - det är en gåva.
Men man får alltid betala för den.
Du behöver inte berätta för mig om magins pris.
Jag såg mina män slitas i stycken av Demoner utanför Arborlons portar.
Du vanhedrar dina fallna män med dina handlingar.
Låt mig gå, så att jag kan bekämpa vår verkliga fiende!
Den verkliga fienden är magin.
När jag har förstört kodexen kommer magin att utrotas i de fyra länderna.
- Eretria... - Välkommen tillbaka, kortöra.
Du är...
Jag trodde att du var...
Jag är här nu.
Hur kunde du hitta mig?
Amberle.
Amberle? Det är omöjligt.
Hon kom till mig i en vision. Hon sa att du var i knipa.
Hallå där! Vem är du?
- Tänker du säga vad du gör här? - Jag ska vara här.
Vad gör du här?
Vad står på?
Han gick mot ladan - kanske för att döda dig.
Jax! Det räcker!
Det är dina pengar.
Är han med dig?
Wil Ohmsford - det här är Garet Jax.
Wil Ohmsford själv. De blodrödas mest efterspanade.
Att klippa av håret var en bra idé.
Hon gav mig en påse diamanter för att hitta dig.
- Är du prisjägare? - Jag föredrar "vapenmästare".
- Vapenmästare. På allvar? - På allvar.
Berätta för henne. Du såg vad jag gjorde i rövarlägret.
Jag dödade åtta män utan att ens börja svettas.
Jag heter Mareth. Tack för intresset.
Ett par kortöron till. Vad var oddsen för det?
- Jag måste hitta Allanon. - Sen när då?
Sen Bandon fångade min farbror. Sen måste jag till Paranor.
De blodröda tog honom i Leah. Han förs till en plats som heter Gråmark.
Har du hört talas om det?
Det är ett gnomfort i Korphornet. Magiker går in, men kommer aldrig ut.
Jag kan ha gett dem några stycken.
- Arbetar du för De blodröda? - Deras pengar duger också.
Innan du blir alltför dryg:
Jag bryr mig inte om rättsfrågor, ideologi, politik eller skuldkänslor.
- Du ska ta mig till Gråmark. - De blodröda letar ju efter dig.
Jag har inget val. Det gäller min farbrors liv.
Jag bryr mig inte heller om hopplösa företag.
Jag trodde inte att Garet Jax var rädd för strid.
Man jäklas inte med De blodröda.
Vapenmästaren är alltså rädd för några alver?
Fyndigt. Jag är inte rädd för nåt.
Det var ett djärvt uttalande.
Varför inte bevisa det genom att ta mig till Gråmark?
Vad sa du till Eretria?
Kan min dotter och jag få tala i enrum?
Tack.
Jag sa sanningen: Att du har gjort så förut och att hon var senaste ofrret.
Sen erbjöd jag henne en påse diamanter för besväret.
- Försökte du muta henne? - Det var inte speciellt svårt.
Hon tog gladeligen emot den.
Kära du, låt mig tala klarspråk:
Du har ett syfte just nu - att gifta dig med kung Ander.
Du har aldrig brytt dig om alverna!
Om jag är en del av en större plan måste jag få veta det.
Alverna är på randen till inbördeskrig.
Jag tvivlar på att vi kan förhindra det.
Som deras drottning ska du övertala din make att sända bud efter mig.
Jag ska förstås skynda till er hjälp.
Leahs armé krossar upproret och när det är över-
- ska du be oss behålla en garnison i Arborlon.
Så att du kan ta över Västlandet utan att stöta på motstånd.
Jag säkrar vår framtid.
Min uppgift är att skydda kungadömet med alla medel.
Jag förväntar mig att du samarbetar. Faktiskt så kräver jag det.
Och om jag inte gör det?
Då får din rosenläppade rövarvän aldrig se solen gå upp igen.
Vad får dig att tro att du kommer att hitta henne igen?
Vad får dig att tro att jag inte redan har nån som bevakar henne?
Maktlösheten måste kännas märklig för dig.
Kragarna användes under det Stora kriget för att fängsla Demoner.
För att ta reda på hur man hejdar dem.
Märkligt att du som hatar magi vet så mycket om det.
Jag hatar inte magi - jag har respekt för det.
I motsats till dig och dina druidbröder.
Ni tror att ni kan styra magin, men det kan ni inte.
Hur kommer det sig att en alv har mwellret-blod i ådrorna?
Jag undrade hur du kunde motstå mina krafter. Endast en mwellret kan det.
De flesta klarar inte en attack och antar aldrig dess egenskaper.
Jag blev inte attackerad.
Men min mor blev det när hon var gravid.
Storhelarna lyckades slita ut mig ur hennes kropp innan hon dog.
Men jag var redan smittad.
Jag var svag som barn.
Jag tålde inte ljus.
Hade ofta förlamande smärtor.
Men jag kämpade mig igenom det.
Nu använder jag min förbannelse som ett vapen-
- för att göra slut på alla av din sort.
Jag avslöjar aldrig var kodexen är.
Du kan tortera mig så mycket du vill.
Det behövs inte.
Där det finns en druid finns det alltid en Shannara.
Hur stark är du när jag har Wil Ohmsford?
Hur mycket smärta klarar du att se honom genomlida?
Du inser det inte, men inget av detta sker av en slump eller tillfällighet.
Häxmästaren planerar att återvända när solen har blivit svart.
Han kommer att vandra på jorden igen om du inte låter mig stoppa honom!
Vi vill inte att du räddar världen. Vi vill att du lämnar den.
Jax och Mareth tar första vakten. Enligt honom är det en halv dag bort.
Jag återvände till Livets källa. Jag genomsökte varenda hörn av stan.
Jag vet.
- Nån förhindrade att du hittade mig. - Var du fånge?
Nej, inte på det viset. Jag fann en plats där jag hörde hemma.
Jag trodde att du och Amberle hade räddat Ellcrys.
- Trodde du att vi hade glömt dig? - Att ni hade gått vidare med era liv.
Så det gjorde jag också.
Jag träffade en person. Vi var lyckliga ett tag.
Men sen fick jag min vision.
Amberle bad dig att leta upp mig.
Sa hon nåt mer?
Hon sa att mörkret nalkas.
Jag beklagar det som hände Amberle. Allanon berättade hela historien.
Han visste vad som skulle hända, men höll det hemligt.
Hon valde det själv, Wil. Och vi är här tack vare det.
Ibland önskar jag att jag inte var det.
Det här är inte den Wil Ohmsford jag känner!
Vem är det? Den naive grabben som du kunde utnyttja?
Grabben som tror på det goda i andra människor.
Han som fick mig att tro att jag kunde vara mer än en rövare.
Du räddade mig, Wil. På så väldigt många sätt.
Märkena på din arm - de kommer från alvstenarna, eller hur?
Vad håller du på med? Dömer du mig?
Vet du hur det känns att ha allt du önskat dig och sen se det försvinna?
Mer än väl.
Jag hämtar mer ved.
Skulle vi inte spana efter De blodröda?
Gjorde du det där?
Vet du...
Sen Demonen dök upp kryper alla som har ett partytrick fram.
Det är inget partytrick, utan magi. Och det ska man ha respekt för.
Jag blir inte klok på dig. Vad är du ute efter?
- Varför är nån druid så viktig? - Det angår dig inte.
Mitt råd? Glöm det. Man jäklas inte med De blodröda.
De tror på sin sak, vilket gör dem extremt farliga.
Säger han som bara tror på pengar.
I mitt tidigare liv var jag precis som de. Som du och dina små vänner.
Jag trodde på nåt som jag var beredd att dö för.
Vapenmästaren verkar ha ett hemligt förflutet.
Bra försök. Bakgrundshistorier är ännu en grej jag inte sysslar med.
Du gjorde just det.
Hur ska vi ta oss in?
Vi tar Jax plan - den han började tänka ut samma minut som vi möttes.
Han gick med på att ta oss hit för att få belöningen för mig.
Du struntar i rättsfrågor, politik, välgörenhet...
- Du tänker på pengar. - Du är smartare än du ser ut.
Jag har haft en bra lärare.
Till och med läraren kan bli lurad. Men det ska inte hända igen.
Du vill gå till din egen avrättning. Jag tänkte tjäna en slant på det.
Jag vill rädda min farbror. Om jag då måste samarbeta med dig-
- och befria nån jag aldrig ville se igen, får det bli så.
Men du får jobba för pengarna.
Ge mig en karta över fortet och en väg ut.
Det här planen är urdålig.
Den är gräslig, men den är den enda vi har.
Igår, vid lägerelden... Förlåt mig.
Du, av alla människor, har inte förtjänat det.
Jag använder stenarna för att se Amberle, eller mitt minne av henne.
Varje gång säger jag att jag inte ska göra det mer, men...
Jag... Ja.
Hon älskade dig, Wil.
Hon sände mig hit för att hitta dig.
Och du lämnade ett liv där du var trygg och lycklig för att hjälpa mig.
Det verkar knappast rättvist.
Vem har sagt att livet är rättvist?
Vet du vad Cephelo skulle ha sagt om han varit här?
"Torka tårarna, ingen lovar dig en morgondag. Du har tur som har idag."
Sen skulle han hitta ett sätt att stjäla prispengarna från Jax.
- Se bara till... - Jag förstår mig inte på henne.
Hon tror att Allanon är hennes far.
Hon har ett förflutet hon inte kan förklara, krafter hon inte kan styra-
-och kanske världens sämsta pappa.
Så jag väljer att tro henne.
Där är den Wil jag känner och älskar.
Minns du hur man använder en dyrk?
- Eller behöver minnet friskas upp? - Jag minns.
De här kan komma till användning.
Göm dem där ingen tänker på att leta.
Men var försiktig.
Annars kan du spränga dina kära alvstenar.
Vi är nog klara.
Hon tar tid på sig att bestämma sig.
Det är bara ett spel.
När ni går med på att äkta hennes dotter får vi all hjälp vi ber om.
Har du sett till Catania?
Er trolovning tog henne hårt, så hon återvände till Arborlon.
Hon ville inte vara här och påminna om er två.
Jag hade aldrig överlevt det senaste året utan henne.
Kung Ander. Jag har nöjet att meddela att jag går med på era krav.
Tack. Jag ser fram emot vårt samarbete.
Jag ska ordna ett formellt möte mellan er och prinsessan.
Under tiden - får jag diskutera några detaljer med general Edain?
Tack.
- Jag måste få träffa Riga. - Det går inte.
Ordna ett möte.
Inga ursäkter, annars är din lilla revolt över innan den ens har börjat.
Förstår du mig?
Förstått.
Jag har en fånge. Jag är här för att få prispengarna.
Ni kanske har hört talas om honom. Wil Ohmsford.
Ingen Shannara förrän jag får betalt.
Säg mig, Jax... Hur lyckades du fånga honom?
Hur så? Ska du skriva en bok?
Vi kan döda honom. Då är han bara värd hälften.
Medan ni satte eld på varenda gård ni såg gjorde jag min hemläxa.
Jag visste om hans farbror i Skuggdalen och väntade där.
Nu är berättarstunden över. Jag vill ha min belöning.
Inte förrän du ger oss alvstenarna.
Belöningen gällde Ohmsford, inte stenarna.
Jag behåller dem som souvenir.
General Riga vill ha dem.
Då får general Riga betala mer.
Om du vågade skära halsen av mig - skulle du då döda alla dessa män?
Vi vet båda svaret på det. Jag kan också berätta historier.
Som den om gränsbefälet som överlevde en demonslakt.
Trots att alla hans män dog.
Apport...
Ta honom till de nedre hålorna. Vi har en av dina vänner därnere.
Jag litar på dig för att Wil bad mig. Du vill ha Allanon och jag vill-
- beskydda Wil, så vi återvänder inte utan dem. Förstått?
Förstått.
Är du skicklig med kniv?
Jag har skurit av några halsar, mest på rövare.
- Ta inte illa upp. - Nej då.
Vakta flanken, mina damer.
- Du ska inte vara här. - Det har du rätt i.
- De blodröda och jag grälade. - Om pengar?
Visst tog jag deras pengar.
- Jag visste att du skulle hjälpa oss. - Ta inte ut nåt i förskott. Kom nu.
General.
Wil Ohmsford är vår fånge.
Både druiden och Shannaran bakom lås och bom.
Och jag har alvstenarna.
Idag är världen tryggare, överste.
- Det var ett misstag att komma hit. - Trevligt att se dig med.
Det är galenskap att rädda mig.
Jag är inte här för din skull. Jag vill rädda Flick.
Bandon tog honom. Han överlever bara om jag för dig till Paranor.
Förstår du varför han vill att vi kommer dit?
Jag bryr mig inte. Kan du gå?
Vi tar oss till dörren - Eretria står på andra sidan. Men inte ensam.
- Vem har hon med sig? - Jag får inte upp den. Vi måste iväg.
Ska ni lämna oss redan?
- Vilken patrull fångade Shannaran? - Det var prisjägaren Garet Jax.
Det här var planerat. Det kan finnas fler.
Försegla tunnlarna och stäng igen hela fortet.
Eretria och Mareth är här i fortet.
- Vem är Mareth? - Kragen håller dig ute ur mitt huvud.
Jag låter henne berätta det själv.
De hittar nåt sätt att få ut oss.
Bandon... Vad gjorde du med honom?
Skolade du inte honom till druid?
Jag pressade honom för hårt. Gick för fort fram.
Jag borde ha märkt det, men jag försökte rädda Ellcrys.
En person till som du offrade för en god sak?
Bandon avvek från den rätta vägen på grund av mig. Det accepterar jag.
Därför har jag försökt hålla dig utanför det här.
Men ödet är starkare...
...än en människas önskningar.
Prata inte skit.
Jag är här för att du gjorde fel.
Välkommen, Wil. Jag har väntat länge på att få träffa dig.
Du tror att jag kan göra saker för dig, men det är fel.
- Underskatta inte dig själv. - Riga!
När röret är vidöppet kan jag tömma hans kropp på blod på några minuter.
Säg det - var finns Paranorkodexen?
De förseglar tunnlarna.
- Alltså fungerade inte Wils knep. - Och vi har ingen flyktplan.
Kom, fängelsehålorna ligger åt det här hållet.
Jag vet var Allanon är. Om vi hittar honom så hittar vi Wil.
Ju längre man lever desto kallare blir man.
Allanon bryr sig inte om nån.
Han brydde sig inte om Amberle och han bryr sig absolut inte om mig.
Du kan torrlägga mig helt - han kommer ändå inte att prata.
Han borde vara här.
- Vem då? - Allanon. Jag känner hans krafter.
Vilket slöseri med tid! Jax, ta oss till hålorna.
Vänta! Jag lovar att jag inte...
Sluta.
Jag vet vad du har förlorat, Wil. Jag har också mist min familj.
När Dagda Mor anföll Arborlon höll mina män Södra porten. Vilken slakt.
När Demonerna var borta fann jag min fru skinnflådd.
Hon bar på vårt första barn.
Om det inte vore för magi skulle de fortfarande vara vid liv.
Berätta var kodexen är. Ingen annan behöver lida så som vi har gjort.
- Han vet ingenting! - Jo, det gör jag.
Men jag dör hellre än berättar det för dig.
Så döda mig. Jag är inte rädd.
Som du vill.
Töm honom.
Staven verkar inte på mig. Jag är immun mot magi.
Ge mig den innan du skadar dig.
Du är inte immun mot eld.
Wil?
Min stav. Det är omöjligt.
Fint med återförening, men vi måste iväg.
- Hur ska vi ta oss ut? - Jag vet en väg.
Druiden flydde in i tunnlarna. Jag vill att han fångas nu!
Vi är redo och väntar på order.
Skynda på!
Damerna och jag tar soldaterna. Du, öppna porten!
Kasta hit staven!
Vad ska vi göra? Det krävs tjugo av oss för att öppna den här.
Sätt fart!
Jag orkar inte hålla den! Iväg!
Spring igenom!
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com