Tidligere...
- Hun vil se meg på tronen. - Gifter du deg med Ander?
Trollmennenes herres død var ikke ugjenkallelig.
Tilhengerne gjemte hjertet, hodet og sverdet.
Si at du gjemte hodet der Bandon ikke kan finne det.
Kom dere hit for denne tingen?
Du kan hjelpe oss å finne noe viktig.
- Vær forsiktig. - Du også, pappa.
Trollmennenes herre drepte mannen min og ga meg tronen.
Han vil kreve at du holder din del av avtalen. Han vil ha Brønnen.
Tamlin sendte meg for å drepe Riga. Nå planlegger han hevn.
Vi må advare dem.
Skal vi begynne?
Nei!
Vi må vekk herfra!
Nei.
Tilbake til tronsalen. Nå!
Om ett minutt bryter Riga seg gjennom døren.
Du må beskytte denne stenen. Det er nøkkelen til Himmelbrønnen.
- Bare du kan åpne den. - Jeg forstår ikke.
Jeg inngikk en avtale for å redde folket vårt.
Jeg trodde ikke at jeg hadde noe valg.
Jeg håper at du kan tilgi meg en dag.
- Jeg forstår ingenting. - Cogline kan forklare alt sammen.
Jeg vil alltid være glad i deg. Det har jeg alltid vært.
Dere to må av gårde straks!
- Forlat palasset via tunnelene. - Ja. Følg meg, prinsesse.
- Hva med deg? - Jeg må betale for mine synder.
Avsted, nå!
Nå går vi.
Kom, vi må vekk herfra!
Overgi dere eller dø!
Valget er deres.
Let etter prinsessen. Hun kan ikke ha kommet langt.
Leah tilhører Crimson nå.
Når jeg har tatt Arborlon, våger ingen annen rase utfordre meg.
Folket mitt vil aldri godta deg som leder.
De gjør som de blir bedt om. Akkurat som deg.
Knel for meg!
Adlyd -
- ellers skal mennene mine henrette undersåttene dine, en etter en.
Nå... Knel.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Vi trenger en båre!
Han puster knapt.
Bær ham inn øyeblikkelig.
Forsiktig. Vær forsiktige.
Pulsen hans blir stadig svakere.
- Det er et uvanlig sår. Hva skjedde? - Det var Trollmennenes herres sverd.
- Du har vel prøvd med alvestenene? - De gjør det bare verre.
Kommer han til å dø?
Jeg har aldri behandlet noe lignende, så jeg vet faktisk ikke.
Her nede er vi trygge, iallfall for en stund.
Tenk at jeg forlot moren min.
Hun ville at du skulle leve.
- Om du hadde blitt, ville du vært... - Død?
Alt ville vært bedre om jeg døde, og ikke Ander.
Ikke si sånt. Ander ga sitt liv for deg.
Jeg klarer ikke dette!
Mor hadde alltid et svar og en plan.
Og nå vil du bare at hun skal stå her.
Jeg følte det samme da Cephelo døde.
Han var en løgnaktig vandrer, men han ofret livet sitt for meg.
Så hva skal jeg gjøre?
Vi slutter å flykte og leter opp Cogline.
Moren din sa at han kan forklare alt.
Lyria... Vi skal kjempe for å gjenerobre kongeriket ditt.
Jo mer vi mister, desto verre blir det.
Han har havnet i koma.
Nei...! Vi må kunne vekke ham på noe vis.
Jeg har dessverre ingen flere forslag.
Vi gir ikke bare opp!
Han hadde begynt å akseptere meg.
- Mareth... - Jeg stolte på deg, Wil!
Men nå har Bandon hodeskallen, og faren min er døende.
Du har rett.
Jeg beklager.
Kom igjen.
Du må kjempe.
Du må kjempe! Du må.
Jeg klarer ikke dette uten deg.
Wil?
- Hvordan er han? - Som før.
- Angående det jeg sa... - Ikke be om unnskyldning.
Du hadde rett.
Allanon så at Bandon lurte meg.
Du er et godt menneske, Wil.
Du bryr deg om folk. Det er ingen svakhet.
Likevel er det min feil at Allanon ligger i koma, og at Flick er død.
Hver gang jeg prøver å gjøre det rette, går alt galt.
Jaså, vil du velte deg i selvmedlidenhet? Greit.
Men det verken redder Allanon eller beseirer Trollmennenes herre.
Vi har prøvd med magi, og med legekunst.
Jeg vet ikke hva mer vi kan gjøre.
Du...
Jeg og Allanon har et vanskelig forhold, men han betyr mye for meg.
Ikke fortell ham at jeg sa det.
Jeg er ganske sikker på at han allerede vet det.
Vi skal finne en måte å redde faren din på.
Ingenting er forandret.
Da Allanon kom hit i fjor og ba meg om å lære deg opp, -
- overlot han denne til meg.
Kanskje den kan være til hjelp nå.
Paranor-kodeksen.
Eretria.
Amberle?
Mørket er her snart.
Wil er i Storlock. Ta ham med til Ellcrys.
Han er det siste håpet.
Tre fram!
Det er bare meg.
Jeg har unngått Crimsons soldater i timevis.
Takk og pris at dere er i trygghet.
Jeg hørte hva som skjedde med Ander, og jeg håpet å finne dere her.
Hva er det, Eretria?
Amberle.
Hun har vist seg for meg igjen.
Svaret må finnes her et sted.
Det ville vært lettere om jeg kunne lese noe av det.
Vent, la meg prøve.
Hva... Kan du...?
Lese druidespråk? Ja.
Siden når da?
Mamma lærte meg det.
Hun ville jo ikke at du skulle ha noe med magi eller Allanon å gjøre.
Hun hadde brev som han hadde skrevet til henne.
Hun leste dem for meg og sa at de var skrevet på et hemmelig språk.
Det var da jeg var liten, før jeg visste sannheten.
Kjærlighetsbrev fra Allanon. Jeg kan ikke forestille meg det.
Han er kanskje druide, men han har likevel følelser.
Ok... Vent.
Jeg har nok funnet en måte å vekke ham på.
Hvordan da?
Jeg må gå inn i drømmen hans.
- Da kan jeg føre ham tilbake. - Så enkelt?
Det er en hake.
Hvis Allanon dør mens jeg er der inne, dør jeg også.
Aldri i livet, det er altfor risikabelt.
Magi har jo sin pris, eller hva?
Jeg vil ofre meg.
- Mareth... - Han er faren min, Wil.
Jeg kan ikke lene meg tilbake og se ham dø.
Du ville gjort det.
Ellcrys kalte deg. Vi må anta at Trollmennenes herre våkner.
Du må finne Wil og føre ham til Ellcrys.
- Hva med Lyria? - Hun står under min beskyttelse.
Du er nøkkelen til Himmelbrønnen. Du må så langt bort som mulig.
Jeg forstår ikke. Hva er Himmelbrønnen?
- Har du hørt om Sølvelven? - Ja, det har alle barn i Leah.
En mystisk konge helte magisk sand i elven.
Den gjorde elven til sølv som ga liv til De fire landene.
Som alle myter, inneholder den et fnugg av sannhet.
Elven er magisk. Du er en etterkommer av den magiske kongen.
Magien kommer fra Himmelbrønnen.
Hvis Trollmennenes herre returnerer, vil han oppsøke Himmelbrønnen.
Og deg.
Hvor fører du henne?
Tilbake til enklaven. Hun er tryggere i Wilderun.
Moren din ville ha ønsket det slik.
Gå og gjør deg klar.
Vi må dra av sted før daggry.
Hvis Trollmennenes herre kommer, blir du mer mottakelig for mørket i deg.
Du må finne Wil til enhver pris.
Bare han kan stanse Trollmennenes herre.
Og redde meg fra meg selv.
Han blir raskt dårligere. Hvis du vil ta risikoen, må vi gjøre det nå.
Vi må skjære inn denne runen i huden hans, rett over hjertet.
Så skal den risses speilvendt inn i håndflaten min.
Når runene forenes, leser jeg denne besvergelsen og tas inn i drømmen.
Som du kanskje aldri vender tilbake fra. La meg gjøre dette!
Han er faren min. Du, av alle, burde forstå det.
Greit.
Men jeg viker ikke fra deg før dere begge er tilbake her.
Jeg er i dine hender.
Grip ham!
Jeg gjør krav på denne festningen i Trollmennenes herres navn.
Snart ferdig. Du er kjempeflink.
Jeg husker håndlaget du hadde med pasienter.
Lykke til.
Takk.
Kanskje jeg leste feil.
Allanon?
Allanon!
I dag forener vi kongedømmene Leah og Arborlon-
- og renser verden for magi og alle dens forsvarere.
Bær ut Anders legeme.
Hvilken mangel på respekt for de døde.
Dere står anklaget for forræderi og forbrytelser mot staten.
Straffen er døden.
Du planla å drepe meg, og du beskyttet-
- og forsvarte magikere i De fire landene.
Erkjenn dine forbrytelser, gjør bot og sverg troskap til Crimson, -
- så viser jeg deg nåde.
Jeg nekter å anerkjenne deg eller denne domstolens myndighet.
Og du kan spare nåden din.
Du kan kjøre den opp bak...
Da får det være sånn.
Gå fra dør til dør.
Alle menn, kvinner og barn skal samles og bevitne Crimsons justis.
Dommen skal utføres ved solnedgang.
- Hva gjør du her? - Jeg prøver å redde deg.
Jeg trenger ikke å bli reddet.
Et "takk" ville vært hyggelig. Skapningen holdt på å sløye meg.
Derfor burde du være i Storlock, og ikke her.
- Jeg snur ikke uten deg. - Jeg er ikke klar til å dra tilbake.
Tiden er ikke inne.
I hele mitt liv har jeg tenkt på deg.
Hvordan du var, hva du ville si om meg.
Nå som jeg har funnet deg, lar jeg deg ikke forsvinne igjen.
Det står mye mer på spill her enn følelsene dine.
Du er faren min. Det blir ikke viktigere enn det.
Selv om du ikke bryr deg om meg, vet jeg at du vil beskytte magien.
Vil du ikke føre kunnskapen videre?
Sa jeg at jeg ikke kommer tilbake?
Jeg sa at tiden ikke er inne.
Jeg må finne en som jeg bare kan snakke med i denne verdenen.
Da går vi og finner ham.
Du klarer dette, Mareth.
Hei.
Hva gjør du her?
Amberle kom til meg igjen.
Hun sa at mørket er nær, og at du er vårt siste håp.
Dette er Hadeshorn.
Druidenes hellige sjø.
Kom.
Det er så vakkert.
Ikke la øynene bedra deg.
Vannet er dødelig for dem som ikke har blitt kalt.
For meg, altså.
Bli her.
Bremen.
Det er altfor lenge siden.
Sist vi snakket sammen, forutså du at en annen druide hadde trådt fram.
Jeg lærte opp Bandon i troen på at det var ham.
Jeg presset ham til å kontrollere kreftene sine.
Men nå går han mørkets ærender.
Jeg sa at en annen hadde trådt fram.
Men jeg mente ikke Bandon.
Jeg snakket om en annen:
En som har medfødte krefter.
Hvordan er det mulig?
- Hun er datteren min! - Ja.
Og snart vil kreftene hennes overgå dine.
Men hun trenger din hjelp til å tøyle gavene sine.
Jeg håper du rekker å lære henne opp før din reise som dødelig er over.
Amberle var veldig tydelig: Vi må komme oss til Ellcrys.
Det er vanskeligere enn det høres ut.
Jeg satt i flere uker i Livets hage, la hånden på treet-
- og bønnfalt Amberle å vise seg for meg. Det gjorde hun aldri.
Det må finnes en måte. Hvorfor skulle hun ellers vise seg for meg?
Wil! De begynner å våkne.
Wil!
En av runene dine forsvant.
Hei...
Du er i orden!
- Går det bra? - Jeg vet ikke. Det gjør vondt!
Hva foregår?
Alt kommer til å forandre seg.
Du er den neste druiden.
Runene i nakken min er det ytre tegnet på magien min.
De har begynt å forsvinne.
- Og kreftene dine med dem? - Men en annen har trådt fram.
Du har blitt kalt som den neste i druidenes ledd.
- Oi... - Det er en måte å si det på.
Hva skjer når alle runene dine har forsvunnet?
Vi har alvorligere problemer akkurat nå.
Hun har snakket til deg igjen.
Hun kom til meg i en visjon.
Jeg ser fram til å lære dette med tankelesning.
Hva snakker vi om?
Amberle viste seg for meg igjen.
Hun sa at hun må snakke med Wil.
At han er deres siste håp.
Jeg klarer ikke å ta meg inn i treet.
- Jeg trenger din hjelp. - Du trenger ingen hjelp.
Ellcrys har svarene du søker.
Du forstår ikke. Jeg har vært der så mange ganger og aldri...
Dette er annerledes.
Denne gangen har du blitt tilkalt.
Du må til Arborlon øyeblikkelig.
Har du det bra, deres høyhet?
Jeg føler meg tankefull.
Det kan man vel vente seg.
Det er vanskelig å se livet som det er mens man lever det.
Faren min sa at uansett hvor lenge man vandrer her på jorden, -
- så kommer slutten alltid tidligere enn man forventet.
- Høres ut som en kyniker. - Han var en svært praktisk mann.
Jeg ønsket bare å sikre kongeriket mitt, -
- beskytte datteren min-
- og sørge for hennes barnebarn.
Jeg hadde kun gode hensikter.
Ja.
Det har vi nok alle i begynnelsen.
Så sparker virkeligheten oss i hodet.
Nå er slutten her, og det er for sent å rette opp tabbene.
Jeg bønnfaller deg: Finn Lyria. Beskytt henne.
Beskytt Himmelbrønnen. For enhver pris.
Tiden er inne.
Jeg er klar.
Jeg beklager at jeg drar sånn.
Nei, selvsagt. Du må.
Jeg er glad for at du kom deg helskinnet tilbake.
Som druide, til og med.
Så... hva tror du at Amberle vil?
Jeg vet ikke helt.
Jeg håper hun vet hvordan jeg kan beseire Trollmennenes herre.
Hun vil sikkert mer enn det.
Jeg vet hva hun betydde for deg.
Jeg har villet se henne i et helt år, og nå får jeg sjansen.
Du er redd.
Det er en av mine tusen følelser.
Er du sikker på at du har det bra?
Bortsett fra at en tusen år gammel orden hviler på skuldrene mine?
Jeg klarer meg.
Greit.
Allanon var ingen fantastisk far, men han er en jævel til læremester.
Wil! Vi må dra før vi mister mer dagslys.
Lykke til.
Takk, i like måte.
Ikke klandre deg selv.
Du er ikke den første som faller for Wil Ohmsford.
Er det så tydelig?
Jeg har vært der selv.
Jeg kjenner igjen det blikket.
Er det rart å være sjalu på et tre?
Du har ikke sagt tre ord siden vi forlot Storlock.
- Hva er det? - Ingenting. Alt er bra.
Ørene dine blir røde.
Det skulle jeg si!
Det er noe jeg må fortelle deg.
Ander er død. Riga drepte ham.
Han var en god person.
Hva skal skje med alvene nå?
Han var den siste av kongefamilien.
Bortsett fra... at det var han ikke.
- Hva? - Ander var ikke den siste.
Faren, brødrene, til og med Amberle...
Kong Eventines søster fikk et barn. En jente.
Mareth.
Mareth er arving til Arborlons trone.
Et druidesverd? Mitt eget?
Tiden er inne.
Hvordan fungerer det?
Du må konsentrere deg.
Prøv å rense sinnet for distraksjoner.
Veldig bra.
Nå må du lære hvordan du bruker det i kamp.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com