Tidligere...
Han har en svakhet. Bare du kan bruke Shannaras sverd.
Da har vi virkelig et stort problem.
Du må beskytte dette, uansett hva som skjer.
Det er nøkkelen til Himmelbrønnen. Bare du kan åpne den.
Finner Trollmennenes herre deg, dør folket.
Jeg må dra tilbake og møte Trollmennenes herre.
Du skal ikke noe sted, Shannara.
Jeg likte mørket i meg.
- Far! - Ut herfra!
Nå er det slutt på druideordenen.
Han blir ikke liggende lenge.
Du må finne Wil. Han er vårt siste håp.
Jeg går ikke uten deg.
Gå nå. Finn Wil!
Du er for svak, far. Han dreper deg!
- Jeg må prøve å avslutte dette nå. - Nei!
Ikke vær redd. Jeg er alltid med deg.
Gå, nå!
- Mareth! - Trollmennenes herre er her!
- Allanon reddet meg. - Jeg må hjelpe ham.
Han kan ikke beseire ham alene.
Nei!
Wil!
Allanon!
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
- Han kan ikke være borte. - Jeg skulle ha vært her.
Dette er ikke tiden for anger.
Vi ble overrumplet og betalte prisen. Trollmennenes herre er borte.
Han må være på vei til Himmelbrønnen. Vi må følge etter ham.
- Han døde for ingenting. - Nei. Han døde for å beskytte deg.
Det gjorde han rett i.
Verden står i stor gjeld til Allanon.
Vi gjør som Allanon ville. Vi skal slåss.
Dette er ikke over.
Din fars offer skal ikke ha vært forgjeves. Forstår du?
Dette er ikke tiden for frykt og tvil.
Alt er usikkert nå.
Dette virker ikke uten dere begge. En druide og en Shannara.
Vær så snill, Eretria. Ikke gjør dette. Slipp meg løs.
Jeg hentet prinsessen til deg.
Hvilken skjønnhet.
Himmelbrønnen venter.
Ingen tegn på noen beleiring. Tror du vi rakk det?
Vet ikke. Men kampen ender her, uansett.
Jeg vil ha bueskyttere på hver balkong. Dekk alle ankomster.
Hvor stor er fiendens hær?
Speiderne mine har ikke rapportert om noen hær.
Han marsjerer med få i følget.
Han marsjerer, ja. Han vil ha Himmelbrønnen.
- Har mennene dine hørt fra Allanon? - Ikke ennå.
Dere har fått ordre. La oss sikre alt.
Hvis dette blir vårt siste show, sørg for at det blir et bra et.
- Elven må flyte med blodet mitt. - Ja, min herre.
Vær så snill, Eretria! Ikke hør på ham.
Jeg vet at du er der inne ennå.
Lar vi ham få det som han vil -
- vil folket mitt og vennene våre dø.
Du må slåss for oss.
Det holder!
Gjør som jeg befaler.
Brønnen er i et tempel, bak den fossen.
Dere må gå dit til fots.
Blir du ikke med oss?
Jeg må til palasset for å beskytte demningen.
Hvis Trollmennenes herres blod kommer inn i vannreservoaret, -
- er demningen det eneste som holder igjen mørkets tidevann.
Ingenting er som en peptalk fra en druide.
Dere har sverdet. Dere har hverandre.
Du har sett sannheten din. Nå må du omfavne den.
Måtte deres fedres skygger våke over dere.
Lykke til.
Vi må gå med en gang. Mennene dine bør være her når vi går inn.
Eretria! Hvor er Allanon?
Si det som det er. Hvor mye sliter vi?
Trollmennenes herre har Lyria. Han er på vei til Himmelbrønnen.
Vi må beskytte demningen for enhver pris.
Er det et kontrollrom for overløpet?
Følg meg.
Hvorfor er vi her?
Snart vil skyggen min strekke seg over De fire landene.
Hva vil du meg?
Du er nøkkelen.
Nå er du fri.
Vi må anta at han har nådd Himmelbrønnen. Vær årvåken.
- Vent, Wil. - Hva er det?
Ingenting. Bare... Alt, egentlig.
Først sier Allanon at jeg er druideordenens framtid.
Så er jeg alvedronning.
Så er De fire landenes skjebne i våre hender. Det er mye å bære.
Husker du hva du sa da du lusket på meg på vertshuset i Storlock?
Slutt å spille plaget, ensom ulv. Og jeg lusket ikke på deg.
Du er mye bedre som tøffing enn som motvillig helt.
- Jeg var litt slem da vi møttes. - Litt?
Jeg prøver å si at jeg forstår det.
Jeg forstår hvorfor du ikke ville hjelpe meg og komme over det.
- Du kjente ikke historien min. - Men du advarte meg.
Du sa at magi bare ville bringe meg smerte.
Det sa Allanon også. Men jeg ville ikke høre.
Inntil du har levd med magi, kjenner du ikke prisen.
Du skal vite noe mer, nå som vi renser luften.
Da vi møttes, ville jeg bare velte meg i smerten.
Men du fikk meg ut av det.
Jeg ville ikke vært her uten deg. Du vet vel det?
Bra. For det er ingen jeg heller ville hatt ved min side.
Da får vi vel begynne å klatre.
Greit.
Overløpet styres fra dette rommet. En vei inn, en vei ut.
Uinntagelig under en beleiring.
Ingen demoner. Vi kom dem vel i forkjøpet.
De kommer. Det er bare et spørsmål om tid.
Himmelbrønnen renner inn i sjøen.
Hvis Wil og Mareth mislykkes, må vi sikre overløpet.
Vi kan stenge det manuelt.
Vi har en håndsveiv her.
Bra. Da begynner vi.
Sett flest mulig av mennene dine utenfor. Ingen skal inn eller ut.
Vær forsiktig, Jax.
- Vi vet ikke hva som kommer. - Jeg forstår.
Ser deg på den andre siden.
Kan jeg få litt hjelp her?
Ja visst.
Lyria!
Går det bra?
Trollmennenes herre brukte meg til å komme inn.
- Hvor er Eretria? - Palasset. Hun saboterer demningen.
Du må dra dit. Hjelp Cogline å stoppe henne.
- Vær forsiktig. - Du også.
Nå gjelder det.
Kjenner du det?
- Hva da? - Skjebnen.
Vi er for sene, Wil.
- Det har begynt! - Nei!
Nå flyter blodet mitt i Sølvelven.
Vi er for sene! Trollmennenes herre har infisert brønnen.
Kommer vannet gjennom demningen, forvandles alle til sjelløse slaver.
Kampen er ikke over ennå. Vi sikrer overløpet så lenge vi kan.
Bli med meg til kontrollrommet. Eretria er der nede alt.
- Eretria? - Ja. Hun sa at du sendte henne.
Hun har blitt et redskap for Trollmennenes herre.
Vi kan være for sene alt.
- Dette stopper nå. - Du vil mislykkes, som faren din.
Wil er sterkere enn både Shea og deg.
Jeg vet at du er din fars datter. Like mislykket som ham.
Jeg kjente smerten din. La meg vise deg.
Du vil dø!
Han var så svak.
Jeg er ikke redd for deg!
Lukk opp døren, Eretria!
Kom deg vekk fra døren.
Eretria!
Fort, steng den! Blodet flyter inn i De fire landene alt.
Hun ødela hjulet.
Grandal!
Gi deg, jente. Ikke få meg til å drepe deg.
Hun er i live. Men vi må få det skrømtet ut av henne nå.
- Vil ikke dette drepe henne? - Vet ikke.
Men får vi den ikke ut, dør hun uansett.
Dette er et gammelt druideritual. Blodmagi, veldig farlig.
Sett henne opp.
Når jeg trekker ut skrømtet, vil det prøve å rømme. Ikke la det.
Gjør deg klar! Det er nesten ute!
Gå løs på den!
- Se på meg, Eretria. - Hvor er jeg?
Kom tilbake til meg, Eretria. Du er trygg.
- Han er for sterk. - Jeg må bruke sverdet.
Mørke og lys kan ikke eksistere sammen.
Vi må komme nærmere. Jeg gir deg en åpning.
Når mørket triumferer, skal lyset dø.
Dere skal begge møte samme skjebne som fedrene deres.
Tre fram og vis dere selv.
Her er jeg.
Lyset overvinner alltid mørket!
Du må stikke sverdet gjennom hjertet hans.
Ingenting kan stoppe meg.
Nå skal du få lære, som faren din.
Bli med ham, Shannara.
Du er den neste druiden.
Tiden er inne.
Jeg vil alltid være med deg.
Wil!
- Vi klarte det. Vi beseiret ham. - Vi gjorde det. Du gjorde det.
Brønnen er fortsatt forgiftet.
Jeg trodde at om vi beseiret ham...
Se, Mareth.
Du er en Shannara, Wil.
Dine forfedres magi er i blodet ditt.
Det kan beseire Trollmennenes herre og rense verden for ondskap.
Shea sa at magien i blodet mitt kan rense verden for ondskap.
Jeg må fullføre dette.
Jeg kan ikke helbrede meg selv og redde De fire landene.
Jeg gir deg alvestenene frivillig.
Bruk dem til å beskytte De fire landenes folk.
Du skal være der med meg!
- Druide og Shannara, husker du? - Hør på meg.
Vannet er infisert. Det har spredd seg alt.
Men jeg kan stoppe det.
Jeg forstod det ikke før, men nå gjør jeg det.
Faren min hadde rett.
Det må finnes en annen måte.
Magien er i blodet mitt.
Den var inni meg hele tiden.
Bare sørg for at folket vårt har det bra.
- Se! - Wil og Mareth klarte det!
Trollmennenes herre fins ikke mer.
De to fortjener en skikkelig bakrus når de kommer tilbake.
Og jeg spanderer.
Med denne kronen anerkjenner vi en ny dronning, Lyria av Leah.
Måtte hennes regjeringstid bli lang og fredelig.
Kampen om kongeriket vårt er kanskje vunnet.
Men nå er det på tide å gjenoppbygge.
Ikke bare murene våre, men våre hjerters besluttsomhet.
Framtiden ville ikke eksistert uten dem vi sørger over i dag.
Helter, som moren min -
- Kong Ander, druiden Allanon -
- og Wil Ohmsford.
De ga sine liv.
I gjengjeld må vi hedre lærdommen de ga oss:
Det gode triumferer alltid over det onde.
Og kjærligheten overvinner alt.
- Hør, hør! - Hør, hør!
Lenge leve dronningen!
Du hørtes ganske vis ut der oppe.
- Du kler kronen. - Jeg føler meg som en bedrager.
Jeg vet det. Du ønsket deg aldri dette.
Men folket trenger deg og styrken din.
Før tenkte jeg at jeg hadde det best alene.
Jeg tok visst feil om mye.
Jeg elsker deg, Lyria.
Og en dag blir vi kanskje sammen. Bare ikke ennå.
Mørket i meg er der ennå.
Jeg vil ikke skade dem jeg bryr meg om igjen.
Spesielt ikke deg.
Gå og gjør det du må, og kom så tilbake til meg.
Ok?
Kondolerer med Wil. Han var en god person.
Takk. Jeg vet han ville sagt det samme om deg.
Det var en ære å kjempe ved din side.
- Riket vårt står i gjeld til deg. - Riket "vårt"?
Jeg trodde våpenmesteren var et enmannsshow.
Det var før jeg hadde noen å slåss for.
Dessuten kan ikke alle være magiske tøffinger.
Du kommer til å bli en flott general.
Kom igjen, vi mister dagslyset.
- Pass på dronningen for meg. - Det kan du stole på.
Unnskyld for det ved demningen.
Det var ikke deg. Den Eretria jeg kjenner, er lojal til det siste.
Ses, general.
Vit at han ville vært stolt av det du har oppnådd.
Du hedrer ham med motet ditt.
Ingen bedre kunne ha båret arven hans videre.
Arven tilhører dere begge nå. Det er mye å lære.
Spørsmålet er: Er dere klare for å fortsette opplæringen?
Da er det på tide å fortsette druideordenen.
Mareth? Hva er det?
Et øyeblikk føltes det som om Wil var her sammen med oss.
Iblant velger skjebnen for oss.
Wil er fortsatt i live. Et sted.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com