I tidigare avsnitt:
Allmans frö måste föras till en plats som heter Bevararen.
För att stå emot dess styrka, måste du kontrollera din egen.
-Druiden var en dåre som sände dig. -Bandon!
Det är fönstret i min syn. Det är så vi hittar blodselden.
Eretria, din kropp är kärlet, ditt blod är nyckeln. Du måste följa med.
Hjälp oss, och du blir fri.
-Vad betyder märket? -Vet inte. Jag har alltid haft det.
-Arion, min far... Alla är borta. -Och nu är du kung.
Var hälsad, konung.
Nu måste vi hitta Bevararen.
-Det måste finnas en väg över. -Där, kanske. Den gula linjen.
Ser du nån annan väg? Bron var den enda.
Hoppas du kan simma.
Vi ska inte över.
Vi ska under. Det finns en tunnel.
Det är snart mörkt. Om det finns troll där nere...
Övernattar du hellre i det fria?
En tunnel kan översvämmas.
Bevararen.
-Vi klarade det. -Jaha. Då går vi.
Hon lever.
Amberle lever.
Vad såg du?
Jag vet inte.
Jag såg ruiner. Som i en forntida stad.
Byggd av människor, inte alver. Jag kände inte igen den.
-Var det nåt mer? Tänk! -Jag försöker.
-Det fanns vatten. -Hav eller flod?
-Jag måste vila. -Nej! Allman är nästan helt bar.
-Om sista lövet faller... -Jag vet!
Om du tycker att jag är hård, är det för att förbereda dig.
Du måste härda dig själv mot Dagda Mor.
Du pressar mig för att se om jag knäcks.
Det är inte roligt...
...när nån läser ens tankar, eller hur?
Din kraft må tillta i styrka, men var försiktig med hur du använder den.
Och mot vem.
Allt ser likadant ut. Vad tror ni?
Jag kollar här, så kan ni gå ditåt. Vi ses här om fem minuter.
Ja. Om du möter ett troll, så angrip ögonen. Det är deras svaghet.
-Jag borde gå med dig. -Nej. Alvstenar verkar inte på troll.
-Döda dem är inte din starka sida. -Det var bättre när ni var ovänner.
Fem minuter. Inte en sekund senare.
-Ni skulle abdikera. Vilken skymf! -Befälhavaren måste förstå.
Jag har sett ondskan. Om vi ska överleva behöver jag dig.
Ditt inflytande över rådet kan ge oss den enighet vi behöver.
Din kung behöver dig, Kael!
Ni är ingen kung.
Ni är det som blev över.
Det gick ju bra.
-Vad väntade du dig? -En smula förnuft.
Hon anser sig ha rätt. Men som alla ledare-
-fördunklas omdömet av ärelystnad.
-Ska jag vara orolig? -En vis kung är alltid det.
Jo, jag sa en del saker i Utopia...
Jag var arg. Jag ber om ursäkt för det.
-För Tye, för...allt. -Ingen fara. Jag var en idiot.
Nej. Det är okej att vilja höra till. Det har jag aldrig gjort.
-Jag vet hur det känns. -Jag ville bara höra hemma nånstans.
Men Tye var en lögnare. Och Cephelo... Han räddade mitt liv.
Mannen jag försökte fly från hela livet. Det är obegripligt.
När jag var liten kom pappa hem full. Mamma ville inte släppa in honom.
Han satt utanför och skrek, och bankade på dörren till han slocknade.
Jag skämdes för honom.
Men han var en hjälte.
Han fördärvade sig själv med magi för att rädda oss alla.
Folk är komplicerade. Man kan inte anklaga sig själv för det.
Men du vet sanningen. Du vet varifrån du kommer. Jag har bara frågor.
Det här måste ni se.
De sover.
Det är inte sant. Är det...?
Min tatuering.
-Vad gör din tatuering här? -Tunneln måste leda till blodselden.
Ja. Det kan inte vara en slump.
Det är tre beväpnade troll där inne. Hur tar vi oss förbi?
-Vi har mött värre. -Vänta...
Det kanske finns ett annat sätt.
Detta kan vända kriget. Vet rådet?
Bara ni två vet. Utan en allians med gnomerna går rådet mot mig.
Agera försiktigt. Det finns krafter som motarbetar kungen.
Kael avser att ta över tronen.
Vi måste oskadliggöra henne och skydda Ander.
Det hjälper inte. Kael är bara ett symptom på bristande förtroende.
-Jag måste visa mig värdig tronen. -Ska vi sitta och vänta på en kupp?
Kael Pindanon vågar sig inte på kung Eventines son.
Det finns fortfarande heder inom dessa väggar.
Brevet bär mitt sigill. Med hjälp av det kan vi få det stöd vi behöver.
Jag kan vinna rådets förtroende. De måste se mig som en ledare.
Diana, jag ber dig.
Du är den enda jag kan räkna med.
Ta det till Slanter.
Här är det.
De har hållit på länge. Orkar de mer när striderna börjar?
Det är inget, jämfört med en dag med druiden.
Håll sköldarmen högt. Då absorberas slaget av hela kroppen.
Fienden är stridslysten och helt orädd.
De är vildsinta angripare, men även oförsiktiga.
Vi måste vara det motsatta.
-Hjälp mig att demonstrera. -Nja...
-Jag är inte mycket för att slåss. -Alla måste slåss i det här kriget.
Visa honom din styrka! Gör det.
Jag tar det lugnt.
Du är stark.
Grip chansen. Han är svag.
Han är svag!
Du är starkare än du ser ut.
Han är ingen kung. Döda honom nu.
Gör slut på honom! Skär halsen av honom!
Döda honom. Gör det!
Döda honom!
-Lägg ner svärdet. -Nej!
Håll honom.
Vad såg du?
Jag vet inte. Jag är inte säker.
Pojken är inte sig själv. Låt mig tala med honom.
Gör det.
Släpp honom.
Det är som om nån nyss varit här.
-Vad är det här för ställe? -Det känns som jag varit här förut.
Hur då?
Jag kan inte förklara det.
Vad betyder Filii Apocalypsi?
Ingen aning.
Eretria, känner du igen språket?
Eretria?
Din kropp är kärlet, ditt blod är nyckeln.
-Gick det bra? -Jag tror det.
Jag hörde en röst. Den sa att mitt blod är nyckeln.
-Vad betyder det? -Jag vet inte.
Men jag såg en plats. Som ett tempel.
Den där symbolen var där! Och ett ljus. Det sken som solen.
Eretria, du såg blodselden.
Det låter precis som det jag såg i min syn.
Jag vet hur vi kommer till blodselden.
-Vi är nära. -Hur vet du det? Vad hände?
Jag kan inte förklara det.
Jag känner kartan i mitt blod. Som om den är en del av mig.
Du var med i min syn. Allman ville ha dig här.
Jag trodde det var för att skydda dig, men visst...varför inte?
Känns det så här att använda alvstenarna?
-Jag känner mig oövervinnlig. -Jag brukar känna mig mörbultad.
Så...nej.
-Här är det. -Inget olycksbådande med det, nej.
Jag känner mig som en bricka i ett spel jag inte förstår.
Ända sen jag vaknade är det som om jag kan...känna honom.
Vem?
Dagda Mor.
Jag känner honom inne i mitt huvud.
Han får mig att göra saker.
Vad den där saken än vill, så kämpa emot den. Och vinn.
Men det jag vill, då?
Vad vill du?
Vad är det?
Inget. Jag bara...
Förlåt. Förlåt mig, jag är bara...
Jag är helt utmattad.
Du ska få vila lite.
Så lätt slipper du inte undan.
Du slipper inte undan alls.
Bandon! Du gör mig illa. Sluta!
Catania!
Vi klarade det.
Okej...
Men var är blodselden?
Den är här.
Jag känner den.
I min syn stod ni två under fönstret.
Wil till vänster.
Och...
Ingenting.
Jag tar tillbaka det.
-Vi verkar vara på rätt plats. -Vad gör vi nu?
Jag vet inte.
Vi måste komma på det.
Hör ni?
Här kommer ingen in.
-Här kommer ingen ut. -Vilka är ni?
Blodseldens väktare.
Vem av er...vågar söka...blodselden?
Det gör jag. Amberle Elessedil av Arborlon.
Elessedil...
-Elden besitter omätliga krafter. -Den ska döden dö som ovärdig är.
-Varför tror du att du är värdig? -Jag blev utvald.
Prinsessan ser rädd ut. Är det blodselden?
Eller för att halvblodet har delat hennes säng?
-Känner du det? -Ja, så tung magi på så klena axlar.
Du kan inte beskydda henne, halvblod.
-Din mor...död. -Din far...död.
Ditt hjärta...obeslutsamt.
Nej. Ni försöker förvirra oss. Få oss att vända oss mot varandra...
Den ena människa, den andra alv.
Vilken ska det bli?
Vad pågår här?
-Jag har inte kallat till möte. -Oroa er inte.
-Jag vet vad du planerar. -Det är redan genomfört.
De svarta vakterna sluter upp.
Rådet stadfäster mitt övertagande redan i kväll.
Det är landsförräderi.
Fängsla honom.
Hallå?
Visa er!
Stanna där, befälhavaren.
-Hur hittade du oss? -Kungen skickade mig.
Vad vet Eventine om våra planer?
Eventine är död.
Arion också.
Kung Ander har skickat hit mig. Han har tillträtt tronen.
Inte så länge, kanske. De andra stammarna är beredda-
-på kamp mot demonerna, inte inbördeskrig bland alverna.
Ingen var beredd på det.
Nå...hjälper ni oss?
-Prinsessan räddar världen. -Prinsessan får pojken.
-Prinsessan får allt. -Och så levde de lyckliga...
-De litar inte på dig. -De tycker synd om dig. Som en hund.
-Alldeles ensam. -Och oönskad.
Du ska inte få allt!
Eretria, vad gör du? Lägg ner kniven. Lyssna inte på dem.
-Jag offrade min frihet. -Du?
Du har inte offrat nånting. Det enda du gör är att ta.
Du ljuger och stjäl. Du blinkar förföriskt och suger musten ur andra.
Sluta. De förvrider huvudet på er.
Bortskämda slyna! Du vore död utan mig.
Och du skulle ruttna i tarmarna på en furie!
Nej! Nej!
Eretria, jag är ledsen.
Nu vet du sanningen. Det är antingen du eller dem.
Gör ditt val.
Eretria...din hand.
Vad händer med mig?
-Hon är ett barn... -...av Harmagedon.
Min kropp är kärlet...
...mitt blod är nyckeln!
-Var är Catania? -Hon är i säkerhet.
Det är allt du behöver veta.
Du tog henne från mig.
-Varför? -Om du verkligen bryr dig om henne...
...måste du låta henne gå.
Han ljuger för dig!
-Du hade ingen rätt till det. -Dagda Mor utnyttjar varje svaghet.
Dina känslor för flickan har gjort dig sårbar.
Nej... Jag kan stå emot honom.
Döda honom! Han ljuger för dig.
Du måste vara stark.
Stå emot.
Du talar om min gåva.
Du säger att jag är viktig.
Sen använder du mig och kastar mig åt sidan.
Du skickade mig till det där stället. Till min fångenskap.
Demoner må ha dödat min familj, men du har tagit allt annat.
Allt jag har gjort var för att skydda de fyra länderna och dig.
Du är bara en fördriven själ från en orden av döda män.
Det kanske är dags att göra dem sällskap!
Det här är inte du, Bandon.
Nej, Allanon. Det är jag. Starkare än nån kunde ha föreställt sig.
Starkare än du till och med!
Jag är ledsen för allt jag har gjort.
Och för allt som kommer att ske.
Vem där?
Tack.
Jag beklagar kungens död. Men du är den ledare de fyra länderna behöver.
-Hoppas du har rätt. Hur många? -Fem tusen. I grottorna under staden.
-En mäktig syn. -Mina mannar väntar på era order...
...min konung.
Vi ger oss av i kväll. Samla dina mannar.
Blodselden! Jag måste gå in i den.
-Du får inte ta blodseldens kraft! -Döda bäraren av fröet!
Spring mot elden. Jag täcker dig. Skynda dig!
Låt henne inte komma undan!
Hör du, galna tanten!
Spring. Skynda dig!
Amberle!
-Vi måste befästa palatset. -Och Livets trädgård?
-Allman är utom räddning. -Där har du fel.
Allman är stadens enda chans.
-Vad gör de varelserna här? -Gnomerna är här som våra allierade.
-De har svurit trohet mot kungen. -Den sanne kungen.
Gnomerna är inte vår fiende. Men det är Dagda Mor.
Han slutar inte förrän alla folkslag i de fyra länderna är förintade.
Vi står inte ensamma. Med gnomernas hjälp kan vi värna Livets trädgård...
-...tills Amberle... -Hon är redan död.
Hon lever. När hon återvänder med fröet-
-ska vi återställa det Otillgängliga. Det är enda sättet att vinna kriget.
-Förlåt oss, Ers Nåd. -Förlåt oss.
-Var hälsad, kung Ander. -Var hälsad, kung Ander.
Om vi faller, gör vi det tillsammans.
Amberle?
Amberle!
Eretria, vi måste få ut henne därifrån.
Eretria?
Se så...
Kom igen. Vakna.
Allman är död.
Och jag är fri!
Alvblod ska flyta-
-över de fyra länderna!
Översättning: Louise Hjorth www.btistudios.com