INSPIRERT AV VIRKELIGE HENDELSER
WINCHESTER: HOUSE OF GHOSTS
1906 -SAN JOSE I CALIFORNIA
Vakre, du drømmer, stå opp her med meg.
Stjernene skimrer, og dugg venter deg.
Henry?
Henry!
Henry?
Hva er det?
Hva er det du gjør?
Han kommer for å ta oss.
SAN FRANCISCO I CALIFORNIA
Jeg klarte ikke å røre meg. Jeg begynte å skjelve.
Jeg følte meg svimmel.
Jeg var sikker på at alle i rommet ville drepe meg.
Jeg har aldri vært så redd.
Meningsløs til sjuende og sist, denne frykten, eller hva?
Er det ditt beste råd, doktor?
Hva tror du styrer deg?
Kroppen eller sinnet?
Pengene dine styrer meg, kjekken.
Ja vel. Der ser du.
Greit. Jeg tror at kroppen og sinnet styrer hverandre.
Vi får vel se.
- Er denne virkelig? - Ja.
Sinnet er utrolig oppfinnsomt.
Det får oss til å se situasjoner som ser ut til å være helt virkelige.
Men så er de egentlig ikke annet enn illusjoner.
Tolkninger av sannhet.
Hvordan fikk du til det?
Iblant trenger vi alle litt hjelp...
...for å kunne oppfatte forskjellen mellom virkelighet og illusjon.
Og det er å ta kontroll.
Det er å ikke la frykten få kontroll med deg.
For frykt eksisterer egentlig bare i sinnet.
Ja vel. Trist å ta farvel.
Jeg ser etter dr. Price.
Merci beaucoup.
Arthur Gates, juridisk direktør ved Winchester Repeating Arms Co.
- Ses vi neste uke, kjekken? - De er vanskelig å finne, dr. Price.
- God natt, Nancy. - God natt.
Jeg har tatt et friår. God natt!
- Hva gjelder det? Resept? - Jeg vil gi Dem et oppdrag.
- Whisky? - Nei takk.
Kjenner De til Sara Winchester, dr. Price?
Mrs. Winchesters ektemann, William, var hovedaksjonær i selskapet.
For 25 år siden gikk William bort, og etterlot hustruen en ganske stor arv.
Og 51 % av selskapet.
Mrs. Winchester har også mistet sitt eneste barn, Annie.
Det sies at i sorgen vendte hun seg til et medium eller en slags spiritist.
Mediet kan ha utnyttet hennes mentale tilstand.
Ikke uvanlig etter en tragedie.
Jeg kan forsikre Dem om at Sarah Winchester er alt annet enn vanlig.
Etter den åndelige opplevelsen flyttet hun helt til San Jose.
- Der kjøpte hun et hus med åtte rom. - Hvor er den?
- Kanskje i vinterhagen? - Hun har bygd det ut gjennom 20 år.
Det som står der nå, er en enorm bygning på sju etasjer -
-helt uten logikk eller noen plan.
Hver labyrint av saler er mer forunderlig enn den neste.
Et hus under evig ombygging etter instrukser fra en sørgende enke -
- med en sinnstilstand like kaotisk som huset.
Med årene har hun trukket seg mer og mer tilbake.
Nylig vedtok styret å utøve sin rett til å få vurdert hennes mentale helse.
For å avgjøre om hun er i stand til å styre selskapet.
Dere ønsker å ta det fra henne.
Vi er urolige for hennes forstand, dr. Price.
Vi trenger noen som er sakkyndig.
Det er umulig å stille en diagnose på stor avstand.
Mrs. Winchester har sagt at De kan bo hos henne.
Et tilbud som er overmåte sjeldent.
En uvillig pasient. Stor avstand. Det er ikke noe jeg...
- Nevn et beløp. Hvor stor gjeld har De? - Det er ikke sånn det foregår.
Renter. Sykehusutgifter.
Legemidler.
- Tre hundre. - Vi betaler seks.
For den riktige evalueringen.
RULLESKØYTER
Mrs. Winchester vil ha karnappvinduet satt inn før kvelden.
- La meg ta den, sir. - Takk.
Travel byggevirksomhet her, sir. Dag og natt. De holder alltid på.
- Sier du det? Natt også? - Døgnet rundt, sir. Denne veien.
Ikke mange rom varer lenge.
Som Mrs. Winchesters vinterhage. Den varer neppe sesongen ut.
Vennligst vent i biblioteket, sir. Jeg henter Mrs. Marriott.
- I jøsse navn! - Tilgi meg. Døren bråker forferdelig.
Nei, det går fint. Du skremte meg.
Dr. Price? Velkommen. Marion Marriott, Mrs. Winchesters niese.
Det gleder meg. Jeg har aldri sett et hus som dette.
Min tante fortalte hvorfor De er her.
Som De vet, passer dette dårlig, så vennligst opptre i tråd med det.
- Dårlig på hvilken måte? - En tragedie.
Å ja. Det gjør meg vondt.
Bærer De skytevåpen?
- Bør jeg gjøre det? - Tante Sarah forbyr det.
- Jeg er fullstendig ubevæpnet. - Godt.
De, jeg og alle er gjester i tante Sarahs hjem og skal følge hennes regler.
De skal bo her i den østre fløyen. Tante Sarahs rom er forbudt område.
Så... Står De Deres tante nær?
- Er dette en del av vurderingen? - Nei, det er det ikke.
Ja. Hun er en enestående kvinne og fortjener vår fulle og hele respekt.
Ja visst, frue.
Kan jeg få...?
Det er ballsalen. Bygd nesten helt uten nagler.
Veggene og parketten består av seks ulike hardvedsorter.
Lysekronen i sølv er importert fra Tyskland.
Følg meg doktor. Det er nær hundre rom i huset. Det er lett å gå seg bort.
Så... uvanlig.
Tante Sarah lider av reumatisme. Slike trapper er lettere å komme opp.
Huset kan virke overveldende. Men hold følge.
Hva er dette?
En kommunikasjonsinnretning.
Jaså?
Snakk inn i hullene og så fører rør lyden til ønsket rom.
- Genialt. - Min tantes oppfinnelser er ypperlige.
Jeg håper at rommet er tilfredsstillende.
Tante Sarah spiser middag med oss. De vil kanskje stelle Dem først.
Jeg gleder meg til å treffe Deres tante.
Tante Sarah vil ikke like at De drikker før middag.
Luktesansen hennes er fortsatt like skarp som min.
Respekter hennes ønske.
Du hadde rett når det gjelder meg, Ruby.
Jeg er...
OPIUMSDRÅPER
...en bedrager.
Du er falsk.
Å, det føles godt.
Du aner ikke hva du driver med.
Du vet ikke hva du driver med.
Du har ikke vist noe.
- Hvem er du? Hva vil du? - Middagen blir servert om ti minutter.
- Du er alene, vel? - Ja, sir.
- Det er ingen sammen med deg? - Nei.
- Du så ingen komme ut herfra? - Er alt i orden, sir?
Alt i orden, jeg bare syntes... Jeg syntes jeg så noen inne på rommet.
Interessant.
Middag om ti minutter, da? Takk skal du ha.
Bare ro deg ned.
Sånn.
Henry. Hold opp.
Hold opp!
Henry. Henry!
Henry. Det er sikkert spennende å få bo i din grandtantes hus?
Vi er her fordi far døde.
Det er jeg lei for.
- Det er ikke jeg. - Henry!
Det er min feil. Jeg mente ikke å snoke.
Selvfølgelig mente De det. Det er derfor De er her.
Ja. Det stemmer vel.
Jeg har nylig mistet noen selv, så om De vil snakke om det, -
- kan jeg kanskje være til hjelp for Dem eller... for unge Henry.
De må være dyktig siden tante Sarah valgte Dem til evalueringen.
Jeg ante ikke at hun valgte meg selv. Jeg håper jeg kan hjelpe.
Vil De hjelpe, doktor, gir De min tante godt skussmål og drar.
Jeg har en yrkesplikt og en forpliktelse overfor oppdragsgiveren.
Tante Sarah er oppdragsgiveren Deres.
Hun eier fremdeles halvparten av selskapet.
God aften, frue.
- Dr. Price. - Det er en glede endelig å treffe Dem.
Den gleden skyldes Winchester Repeating Arms Companys jurister.
Ja. Det har De nok rett i.
- Jeg håper alt er tilfredsstillende. - Gjestfriheten er fremragende.
Et ganske spesielt hus, er det ikke det?
Det, frue, lar seg ikke diskutere.
Takk.
Jeg forstår at Winchester fortsatt er markedets mest overlegne gevær.
Overlegne?
Overlegen hva?
Presisjon, rekkevidde, kraft.
Dreping. Vilkårlig dreping.
Svært overlegen.
Føler De ansvar for misbruk av produktet deres?
Virker et våpen etter hensikten, kan det knapt kalles misbruk.
Det kan brukes i god eller dårlig hensikt avhengig av brukeren.
Ja. Rulleskøyter er kanskje et mindre farlig foretakende.
Selskapet utvider og ser etter andre muligheter.
- På Mrs. Winchesters befaling, visst? - Det var det, til styrets misnøye.
Å spenne fast hjul til ens føtter kan visst også være en farlig foreteelse.
Hør, hør.
Fortell historien om bonden som hadde det gamle muldyret.
Jeg har alltid likt den historien.
Personlighetsforstyrrelse. Det var det du kalte det.
Jeg vil ikke snakke mer. Du må tro meg!
Jeg vil være sammen med deg, Ruby. Sammen for alltid.
Hallo?
Hallo!
Gud!
Du har forgiftet sinnet, Eric. Forgiftet sinnet.
Jeg trenger luft.
VINTERHAGEN
Déjà vu!
Jeg ser deg!
Henry! Kjære deg.
Hva er det som skjer med deg, gutten min?
Takk.
Elskling, hva skjer med deg?
- Jeg trenger full oppmerksomhet. - Den har De, dr. Price.
- Kanskje det er mer behagelig... - Det var en traumatisk natt.
Jeg er glad for at De grep inn.
Jeg frykter at jeg er Dem følelsesmessig underlegen i dag.
Det forstår jeg. Tilgi at jeg spør, men har herr Henry gått i søvne tidligere?
Nei. Men De vet kanskje at han var vitne til at faren døde.
Ja.
Dette er den første av mange samtaler, og i dag blir det ganske forsiktig.
La oss gå rett på sak. De er her for å vurdere min uberegnelige atferd, vel?
- Jeg ville ikke sagt uberegnelig atferd. - Jeg skal være oppriktig.
- Men De må være like høvisk. - Selvsagt.
- Lider De av soldathjerte? - Unnskyld?
Misbruker De legemidler?
Det er best at jeg stiller spørsmålene.
Deres kone, mente hun at De er en god terapeut?
- Vi skal ikke snakke om min kone. - Deres kone, Ruby.
Det skal vi ikke. Og jeg verdsetter oppriktighet.
- Misbruker de legemidler? - Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg skal fortelle Dem noe De vil finne tvilsomt, men det er faktum.
- Det hviler en forbannelse over meg. - Hvordan?
Har De lest avhandlingene mine? Hva forteller de?
Blant annet står det at dette er "huset som ånder har bygd".
Å profittere på slikt som brutalitet og død...
...det er en ondskap som følger en som en skygge.
Slike skygger kan kalles skyldfølelse. På hvilken måte følger skyggene Dem?
Jeg er kanskje gammel, men jeg har ikke mistet forstanden.
Jeg kan skille mellom innbilning og virkelighet.
Jeg skjønner.
Sinnet Deres styrer kroppen.
Sinnet kan være ufattelig oppfinnsomt, men det kan også svikte oss iblant.
Sinnet har aldri sviktet meg.
Det vi ser, smaker og berører, tolkes og bearbeides for å skape vår sannhet.
Men den sannheten kan være en innbilning.
Skapt og forvrengt gjennom sorg.
Tror De på gjenferd, dr. Price?
Nei, hvorfor skulle jeg gjøre det?
Mine ansatte ville satt pris på seddelen. Selv mynten inni den ville vært nok.
- Enfoldige illusjoner! Er jeg en idiot? - Nei, det synes jeg ikke.
Ingen flere sidespor fra virkeligheten. Og legemiddelet Deres blir konfiskert.
Unnskyld meg, men jeg er ikke et barn.
Dette er mitt hjem, dr. Price. De må følge mine regler!
Skal jeg åpne huset for Dem, trenger De et skarpt sinn.
Har De flere spørsmål til meg?
Ja, frue.
- Må jeg virkelig bli på rommet mitt? - Det er fruens ønske, sir.
- Hvordan har unge Henry det? - Han må også være på rommet sitt.
Mrs. Marriott har vært hos ham hele tiden.
Fanken!
"Sir. Styret avventer evalueringen Deres."
"Jeg venter en uttømmende evaluering. Arthur C. Gates, juridisk direktør."
Psykologisk vurdering over Sarah Winchesters mentale tilstand.
Dr. Eric A. Price, 16. april 1906.
Framferd: normal. Hygiene, fysiske kjennetegn: normale.
Pasienten sørger over tapet av ektemann og barn.
Lett konfronterende atferd iblant.
Oppfatningsevne:
Visuelle hallusinasjoner som pasienten ofte kaller skygger eller gjenferd.
Jeg kjenner dem. Nærværet deres.
Fortsett.
Jeg føler nærværet deres. Energien deres.
Deres ufullbyrdede anliggender har brakt dem hit.
Klandrer De dem på noen måte for Deres ektemanns og barns død?
Jeg kommer alltid til å sørge over William og min kjære Annie.
Jeg elsker hele min familie, dr. Price. De er mitt livs virkelige rikdom.
Og jeg gjør hva som helst for å beskytte dem.
Kan du si meg hvorfor klokkene ringer ved midnatt?
- Det er midnatt, sir. - Jo, men...
Hvilken betydning har det?
Det er midnatt, sir.
Takk.
Jeg har fortsatt laudanum i systemet!
Jeg håper at det bare er abstinens.
Det har alltid vært abstinens. Slik må det være.
- Jeg har et spørsmål til Dem. - Igjen, det er best at jeg stiller...
- Hvordan er det å dø? - Med hensyn til Deres...
Død i tre minutter, var De ikke det?
Vet De... Jeg holder oversikt...
...over alle liv som Winchester-geværer har tatt.
Hundrevis er registrert. Tusenvis er antakelig ikke det.
De skyldige, de uskyldige. Geværet gjør ingen forskjell.
Og mange av deres sjeler finner veien til dette huset.
Det er imponerende.
Men som De ser, er jeg her, så...
Kanskje De kan være så vennlig og stryke meg?
- De ble skutt. - Ja.
Denne.
Og den tok livet av meg.
- De har beholdt den og polert den. - Det stemmer.
- Hvorfor? - Den er en påminnelse om fortiden.
Den er forbindelsesleddet mitt til døden. Og alt som jeg har tapt.
Dødsinstrumenter har en sterk forbindelse til livet etter døden.
Vi holder på minner for lindringens skyld, men ofte gjør de mer skade enn gagn.
Nettopp. Fortell. Hva mener De at De holder fast ved?
Har De vært hos en spiritist?
Men det har visst De.
Man mener at så snart vi forlater denne verdenen, -
- kan vi se andre som har forlatt sitt fysiske legeme.
- Jaså? - Har De noen gang opplevd noe slikt?
Det kan jeg ikke påstå.
Gjør det vondt å dø?
Mrs. Winchester, vi må fortsette med evalueringen.
- Vær så snill, doktor! Vær så snill! - Ja!
Og så... ingenting.
Bare ro.
Og da jeg kom tilbake, var det smertefullt igjen.
- Om det gir mening. - Ja.
Ja, for De har også opplevd sterk smerte.
Sorg kan være langt mer lammende enn reumatisme, doktor.
Mrs. Winchester, klandrer De skyggene for tapet av Deres ektemann og barn?
Var De ute av rommet Deres i natt?
Ja. Det var jeg.
Takk. Takk for at de sa sannheten.
Hvorfor all denne støyen? Hvorfor all denne byggingen?
Det er de som vil at jeg skal bygge det, doktor. Åndene.
De som ble drept av geværet. De veileder meg.
- Når De lager plantegninger? - Ja.
- Til hva? - Til rommene, selvfølgelig.
Når et rom er ferdig, blir nærværet deres sterkere.
- Derfor "huset som ånder har bygd"? - Ja.
Skyggene som følger meg, har ufullendte anliggender.
De så jo hva jeg gjorde i natt, ikke sant?
Jo, det gjorde jeg.
Når midnatt ringes inn, skråler de. Klokkene kaller dem inn.
De kommuniserer gjennom... planer og tegninger.
De vil at jeg skal gjenskape rommene hvor de døde.
Da kommer de inn i vår verden.
Problemet er at jeg ikke alltid vet hvem jeg samtaler med.
Det kan være en uskyldig tilskuer.
Eller et offer for en forbrytelse.
- Eller noen annen. - Hvem da, Mrs. Winchester?
I natt var det en ånd som var sterkere enn noen annen jeg har støtt på, -
-som satte familien min i fare.
Hvem er du?
Doktor, hvem ser du i dette rommet akkurat nå?
Bare Dem.
Bare meg?
Bare Dem.
Det tar tid. De trenger fortsatt å tømme hodet.
Unnskyld, sir. Jeg vil gjerne se til Mrs. Marriott og unge herr Henry.
- Jeg skal høre om det går, sir. - Kanskje jeg kan få stille et spørsmål?
- Et spørsmål, sir? - Ja.
Har du noensinne sett noen... gjenferd?
Nei, sir.
Men du har hørt ryktene? Historiene?
Jeg har hørt drøye skrøner.
Noen drøyere enn andre.
Har du noen gang vært vitne til noe uvanlig?
Det skal stå montrer langs veggene og så en rad midt i rommet.
Ja, frue. Og hvilken type Winchester ønsker De levert?
Alle typene. Hver eneste modell.
La oss gå tilbake. Fortell hva som skjer når disse rommene står ferdige?
Åndenes nærvær blir sterkere og mer konsentrert.
Stemmene deres blir sterkere. Og vi konverserer.
Konverserer på hvilken måte? Og om hva?
Jeg viser dem min dypfølte samvittighetskval.
Jeg vil hjelpe dem til å gi slipp på sorg og vrede.
- Hvordan reagerer de på det? - Positivt, for det meste.
Når de har fått fred, kan de gå videre. Vi river rommet og begynner på nytt.
Er det noen som ikke reagerer så positivt?
Ja.
Ja, vi sperrer dem inne.
- Hvordan sperrer man en ånd inne? - 13 nagler sperrer dem inne.
Når de finner fred, kan vi slippe dem fri, og de kan forlate huset.
13 er et djevelsk tall som beskytter mot djevler?
Nei, det er et gudommelig tall som beskytter livets og dødens syklus.
Virker det gudommelige tallet alltid? Hva om ånden ikke vil bli sperret inne?
De uhelbredelige sjelene tærer på dem som er uskyldige og rene.
Med uskyldig og ren mener De unge herr Henry?
Vi kan stille oss mellom dem. Jeg og De.
Med Deres bistand kan jeg hjelpe ånden til å finne fred.
- De tror ikke på noe av dette. - Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg tror ikke på noe som jeg ikke kan se eller undersøke.
Mrs. Winchester, De har bygd dette huset, denne virkeligheten.
Derfor kan De styre den, kan De ikke det?
Ja. Kanskje.
Vi har alle evnen til å skape og styre vår egen virkelighet.
Men for noen, som for Dem, betyr det å gi slipp på fortiden.
Gjør evalueringen Deres, doktor.
Si hva De mener er sannheten om Sarah Winchester.
Og om det innebærer at De mister kontrollen med selskapet?
Det fins verre ting i verden å miste enn det, doktor.
- Dere er ferdige med det nye rommet. - Selvfølgelig.
Det må være svært innbringende for deg. Å arbeide døgnet rundt.
Vi setter alle pris på Mrs. Winchesters vedvarende arbeid.
Og oppfinnsomheten hennes.
Den oppfinnsomheten fører virkelig til særegne konstruksjoner.
Tror du det er mulig at en aldrende kvinne kan henfalle til fri fantasi?
Nei, sir. Det gjør jeg ikke.
Kan jeg få se inn i vinterhagen? Jeg hadde en som liknet, og jeg...
Nei, sir. Det rommet er avstengt.
Derfor er det adgang forbudt. Farvel, doktor.
Ja, Eric, det gikk jo virkelig bra.
Hvordan har han det?
Fint. Hviler seg.
Har han vært henfallen til liknende atferd tidligere?
- Nei. - Aldri?
Hun har fortalt det, ikke sant? Om Winchester-forbannelsen?
- Ja. - Tror De henne? Eller er hun gal?
Jeg mener at "gal" er et farlig ord.
Folk kan være syke. Med riktig diagnose og behandling kan de få hjelp.
Jeg tror ikke på forbannelser, doktor.
Fint. Det gjør ikke jeg heller.
Jeg tror Deres sønns atferd kan være utløst av farens plutselige død.
- Kan De si hvordan Deres mann døde? - Han hadde... demoner.
Men ikke den typen som min tante tror hjemsøker henne.
Fortsett.
Tante Sarahs ektemann døde plutselig av tuberkulose.
Så mistet hun stakkars Annie.
Hun tror at familiens forbannelse sprer seg.
Ektemannen min var mer glad i alkohol enn han var i kone og barn.
Det var vel forbannelsen han bar på.
Nå er han borte, og...
Jeg er alene og har det på mange måter bedre uten ham.
- Men det skremmer meg. - Ikke la frykten ta styringen.
Frykten eksisterer bare i sinnet.
Når frykten er som størst, må vi ta kontrollen.
- De kan være en kriger, en beskytter. - Jeg føler meg ikke som en beskytter.
Tante Sarah er krigeren.
- Hun ville gå i døden for å redde oss. - Kanskje.
Har De elsket noen så høyt at de ville ofret livet for dem?
Det har jeg.
Jeg har også kjent noen som var hjemsøkt av demoner -stemmer.
Og kom det en tid da De måtte beskytte dem?
Det gjorde det.
Hva gjorde De?
Jeg døde.
Henry!
Henry.
Henry. Henry. Det er meg!
Nei.
Hold opp! Hold opp, Henry! Hold opp!
- Hvem er du? - Dø!
Mor?
Unnskyld, tante Sarah. Jeg har sviktet både deg og Henry.
Dette gjenferdet har en kraft vi ikke har sett maken til. Gode Gud.
Det kan overta sinn!
John, send alle hjem. Bare vi i dette rommet skal bli igjen.
- Barnet må på sykehus straks. - Nei, vi skal våke over ham.
- Til sykehuset straks! - Nei, ingen andre kan forstå det.
- Vi skal våke over ham! - Kanskje dr. Price har rett?
Nei! Vi skal beskytte ham. Beskytte ham for enhver pris.
- John, følg meg. - Tante Sarah!
Frue, De må få legebehandling.
Forsegle døren. 13 nagler.
Nå.
Ja, frue.
La familien min være i fred!
Du kan snakke med meg!
La oss tenke gjennom dette. Vær fornuftig, Mrs. Marriott.
Henry er traumatisert. Deres tante er besatt av overtro.
Vi må...
- 13 kroker. - De må høre på meg!
- Er geværrommet ferdig? - Ja, frue.
Gud, nærværet hans er så sterkt! Jeg føler hatet hans.
- Det er nok! Gutten må på sykehus! - Vi må høre på ham.
- Ja! Gutten prøvde å drepe deg! - Nei. Skyggene følger etter oss overalt.
- Nei, Henry skal ikke dø som Annie! - Henry kan ikke kureres med hekseri!
Sykdommer lar seg kurere, doktor. Det kan ikke forbannelser!
- Mrs. Marriott, vær så snill å høre! - Jeg blir med dr. Price.
- Nei, Henry må bli her! - Jeg ordner det. Unnskyld, mine herrer.
Marion, vær så snill. Henry må bli hos oss!
Tante Sarah, jeg må tenke på Henry.
Jeg skal bevise det!
Ja, det skal jeg gjøre. Bare vent.
Sentralbordet.
Winchester Repeating Arms. Dette er Arthur Gates.
Mr. Gates. Dette er dr. Eric Price.
Jeg går ut fra at evalueringen går bra? De har visst fått brevet vårt.
Det er fint, Mr. Gates. Men jeg trenger umiddelbar transport til sykehuset.
- Er alt i orden? - Helt fint. Men en vogn snarest mulig.
- Selvsagt. Straks. - Takk.
- Og evalueringen, doktor? - De får det De vil ha.
Herregud!
Unnskyld. Jeg mente ikke å...
Sir, vi er alle dypt urolige for unge herr Henrys helse.
Hvis det er noe jeg kan bistå med...
- Ja, faktisk. Jeg trenger veskene mine. - Selvfølgelig.
- Takk. - Jeg er glad for å kunne hjelpe.
Mrs. Winchester er virkelig bemerkelsesverdig.
Hun vet hva hun gjør. Hun har skapt en mulighet for de døde å kommunisere.
- Iallfall arkitektoniske merkverdigheter. - Dette huset... Jeg har sett ting...
Dette rommet kjenner jeg igjen.
Ting?
De døde.
Forbrytere. Fortapte sjeler som fikk et voldelig endelikt.
Du har sett dem, har du ikke det?
Mange i staben har hørt lyder fra rom som har vært boltet igjen.
Merkelige hendelser.
Derfor er rommene forseglet, for å holde de ustyrlige innesperret.
Men de ansatte har bare hørt stemmer. For å se dem... Vel...
- Jeg tror De og jeg er de eneste. - Virkelig?
Kanskje det bare er et symptom på Mrs. Winchesters sterke innflytelse?
Sir, å stenge Mrs. Marriott og barnet inne er bare å utsette det uunngåelige.
- Det uunngåelige? - De hører til Winchester-familien.
De skal alle dø!
Mr. Pence, er hun der inne? Dette er noe du må høre.
En av Deres ansatte har tydeligvis mistet forstanden. Han...
- Det er ham. - Har De sett ham? Snakket med ham?
- Ja, nå nettopp. Han truet Dem! - Les det. Les avisen.
"Korporal Benjamin Block ble drept under storming av Winchesters kontor."
- Det er umulig! - Avisen er 20 år gammel.
Grusomheter, sorg og tap kan få folk til å gjøre ufattelige ting.
Ben mistet to brødre på slagfeltet. Den yngste var bare 14 år gammel.
Konføderasjonens musketter dugde lite mot unionens Winchester-geværer.
De ble meid ned.
Ben svor hevn.
For ham var de som lagde våpenet som tok livet av brødrene hans, -
-like skyldige som dem som skjøt.
Han drepte 15 uskyldige mennesker den dagen.
Han stengte seg inne i visningsrommet. Det vi kalte "skryterommet".
Vi vet du er der! Vi har omringet huset!
Vakre, du drømmer, stå opp her med meg.
Stjernene skimrer og dugg venter deg.
"Politisjef Mandel sa:"
"Avskum som Block unnslipper ikke mine menn og Winchester-geværene."
Denne veien. Når klokken slår ved midnatt, er han på sitt mektigste.
Vet De hvem det mest skremmende uhyret er, doktor?
Nei.
Det man ber inn til sitt eget hjem.
Her er det.
Dette er rommet.
Det er en nøyaktig kopi av rommet der han ble drept.
Nå som det er ferdig, er han kommet til denne verdenen.
Ser De noen, doktor?
- Det er umulig. - Doktor, De må tro!
Det er irrasjonelt.
Korporal Block, vær så snill.
Kjenn min dype samvittighetskval for dine brødres død.
For James og unge Harry som falt for Winchester-geværet.
Jeg vet at dere alle tre føler smerte og lidelse.
Men vold kan ikke bringe rettferdighet.
Det bringer bare mer lidelse. Jeg lar ikke familien min lide mer.
Forlat dette huset med dine brødre. Jeg håper at dere kan finne fred.
Vakre, du drømmer, stå opp her med meg.
Stjernene skimrer og dugg venter deg.
Larmen fra verden, rir dagen, min venn.
Når månelys kommer, så svinner den hen.
Det er Ben.
Hold opp, Ben!
Mrs. Winchester!
Jeg finner en annen vei til deg!
Henry, min kjære! Hvor er du?
Henry!
Henry.
Henry! Henry!
Frykten fins bare i sinnet, Eric! Bare i sinnet!
VINTERHAGEN
Henry?
Henry, hvor er du?
Henry, elskling.
Hvor er du?
Nå er dere frie, brødre.
- Jeg var så glad i vinterhagen vår. - Ruby.
- Men du lot den dø. - Å nei...
Fortell historien om bonden som hadde det gamle muldyret.
Jeg har alltid likt den historien.
De har bygd vinterhagen vår...
Bondens gamle muldyr falt ned i brønnen.
Fortsett, Eric.
Bonden hørte...
Han hørte muldyret skrike.
Han ble helt fra seg.
- Han valgte å begrave dyret i brønnen. - Og fri det fra dets lidelser.
Han begynte å spa.
Muldyret forsto at hver gang jord falt ned på ryggen dens, -
- kunne det riste det av seg og stå på det.
- Spade etter spade... - Ristet han av seg og klatret opp.
Snart kunne det gamle muldyret, medtatt og utmattet, -
-gå over brønnmuren.
Det som skulle ha begravd dyret...
- Reddet det. - Og det overlevde.
- Dette er ikke virkelig. Du fins ikke. - Jeg har prøvd å være en god hustru.
Stemmene var ikke virkelige, Ruby. Du hørte dem bare i hodet!
- Jeg ville bare at du skulle tro meg. - Du skulle fått behandling.
- Det gjorde du ikke. - Du burde fått omsorg.
Stilt en diagnose og behandlet meg som alle andre sinnslidende?
Ja, det var galt av meg. Jeg er lei for det!
Personlighetsforstyrrelse. Det var det du kalte det.
Ja. Legg fra deg geværet. Vi kan snakke om det.
Jeg vil ikke snakke mer. Jeg vil at du skal tro meg!
Jeg vet ikke hva jeg tror lenger.
- Slike som deg gjør aldri det. - Vær så snill, Ruby. Nei.
Vær så snill. Jeg er fortapt uten deg, Ruby.
Ikke gjør det!
Du kan gå videre.
Du må gi slipp på skyldfølelsen.
Sånn at jeg kan gi slipp på min.
Se sannheten.
Jeg er så lei for det.
Mrs. Winchester, går det bra?
Denne ånden ødelegger husets balanse.
Den må stanses.
Unge Henry og Marion, vi må finne dem.
Forsegle døren.
Ben må ikke komme ut.
Henry?
- 13. - Sitt.
Sarah, jeg kan se dem. Jeg ser dem, alle sammen.
Du er den eneste.
- Tror du? - Ja, det gjør jeg. Det gjør jeg.
Død i tre minutter. Drept med et Winchester-gevær.
Du er sammenkoplet med huset.
Ja.
Henry?
Jeg er ikke redd!
Jeg er ikke redd, ikke redd...
Jeg lar ikke frykten styre meg.
Henry!
Vær så snill! Kom tilbake til meg!
Marion og Henry er i stor fare.
Den eneste måten vi kan redde dem på, er ved å stanse Ben her og nå.
Ben, la familien min være i fred.
Du kan snakke med meg!
Snakk med meg!
Nå.
Sarah.
Korporal Block er her i dette rommet.
Winchester-familien er en pest! Dette ludderet må dø!
- Sarah! Stå imot ham! - Brødrene mine ble drept med geværet!
Myrdet med dødsinstrumentet som også tok livet av din kone!
Sarah! Ta kontroll over ham! Bruk nærværet ditt!
Jeg vil at du skal lide!
Marion er min! Henry er min! Øye for øye!
Ikke rør meg! Utøyene profitterer på død!
- Sarah, kjemp mot ham! - Det er nok!
Forsegle gulvet, doktor. 13 nagler. Fort!
Raseriet hans er uendelig.
- Men han kan stanses. - Hvordan?
Med noe... som er i dette rommet.
Det er noe han er redd for. Jeg kunne kjenne det.
Våpenet hans.
Det var tolv.
Dette er våpenet...
...han drepte med!
- Ser De ham? - Nei!
Sånn. Det er gjort.
- Nå er han innesperret. - Det er vi også.
Ben. Vis deg.
Vis deg!
Raseriet ditt vil aldri beseire oss.
Du tok alt fra meg.
- De går rett gjennom ham. - Du så ham!
Hvem der?
Du er der, blant de døde.
Det er ikke våpenet. Det er noe annet han er redd for.
- Du beholdt den og polerte den. - Fordi den minner meg om fortiden.
Dødsinstrumenter har en sterk forbindelse til livet etter døden.
Det som skulle ha tatt livet av ham, reddet ham.
Ben. Vi kan befri deg fra lidelsene dine.
Jeg er mor.
En kriger.
Vis deg!
En beskytter.
Og jeg er ikke redd.
Se sannheten.
Ja.
Han har fått fred.
Han er sammen med brødrene.
Du har klart det. De er borte.
Alle dere andre, gå tilbake til deres eget rom.
Alle sammen.
Henry! Henry.
Kjære Mr. Gates.
Min psykiske evaluering av Mrs. Sarah Lockwood Winchester følger nedenfor.
Evalueringen ble gjennomført i hjemmet hennes mellom 12. og 19. april 1906.
Den ble utført på forespørsel fra Winchester Repeating Arms Company.
Etter min profesjonelle mening, etter å ha observert Mrs. Winchester, -
- er konklusjonen at hun er fysisk og mentalt frisk.
Hun er i stand til å fortsette sin rolle hos Winchester Repeating Arms -
- så lenge hun ønsker å påta seg en slik byrde.
Med vennlig hilsen dr. Eric A. Price.
Tiden er inne for oss begge å forlate dette huset.
Jeg kommer alltid til å savne deg.
Takk for hjelpen, dr. Price.
Unge mann.
Takk.
På tide å ta farvel.
Ruby elsker Dem.
Det tok ikke slutt da hun døde.
Det vet De, ikke sant?
Det gjør jeg.
På tross av alt, har De virkelig...
...et vakkert hjem.
Hva vil De gjøre nå?
Bygge det om, selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Jordskjelvet i San Fransisco i 1906 var det mest fatale i USAs historie.
Sarah Winchester fortsatte med å bygge på huset døgnet rundt til sin død i 1922.
Winchester House er fortsatt et av de mest hjemsøkte husene i Nord-Amerika.
Tekst: Johannes de Vries Medietext