Det siges, at blod er tykkere end vand.
At det er det, der definerer os. Binder os sammen. Forbander os.
Kom, min kære. Kom, Barnabas.
For nogle betyder blodet et liv i rigdom og privilegier.
For andre et liv i trældom.
Angelique, hvor tit skal jeg sige, at du ikke må stirre på ham?
Husk din plads.
Da jeg var en lille dreng, tog min far os med til Den Nye Verden -
- for at udvide familien Collins' imperium.
Vi bragte engelsk industri til vildmarken i Maine -
- og grundlagde en fiskeforretning, hvis lige Amerika aldrig havde set.
ET ÅR SENERE
En mand bør være stolt af det, han bygger op. Men husk, Barnabas:
Ens største aktiv er familien.
I takt med at forretningen voksede, voksede også byen Collinsport.
Og vi besluttede os for at slå permanente rødder her.
Vi brugte de næste 15 år på at bygge vores højtelskede hjem:
Collinwood.
Men det var ikke alle, der delte familiens succes.
Lad mig høre dig sige: "Jeg elsker dig, Angelique. Jeg vil have dig."
Angelique...
Jeg beklager, min kære, men det ville være løgn.
Kast de høje herrer for din fod. Lad de arrogante væsner gøre bod.
Overbevist om, at mine forældres død ikke skyldtes en ulykke -
- blev jeg besat af sort magi og ældgamle forbandelser.
"Se! Over Helvedes port...
... fandt han et enkelt bogstav.
Et bogstav, der afslørede Satans sande navn. Mefistofeles."
Men selv da, i min dybe sorg, var alt ikke mørke.
For jeg havde fundet min eneste ene.
- Lov, at vi altid vil være sammen. - Det sværger jeg, Josette.
Af de tjenestefolk, jeg kunne have hånet -
- af de hjerter, jeg kunne have knust -
- valgte jeg det, der bar på en hemmelighed.
Jeg valgte heksen.
Vælger han en dag at give en anden sit øje og hjerte -
- vil den forsmåede bruge magi -
- så alt, han elsker... dør i smerte.
Fanget af forbandelsen gik min elskede Josette mod Widow's Hill -
- hvor mange fortvivlede sjæle havde kastet sig i døden.
Josette!
Josette...
Hjælp mig.
Josette!
Hvad har du gjort?
Angeliques forbandelse forvandlede mig til en vampyr -
- så mine lidelser aldrig ville få ende.
Der er uhyret!
Da hun indså, at jeg ikke ville føje hende -
- vendte Angelique landsbyboerne imod mig -
- og dømte mig til at lide alene i mørket...
Luk mig ud!
... i al evighed.
Luk mig ud, siger jeg! Slip mig fri!
GUVERNANTE SØGES AF PROMINENT FAMILIE I MAINE
Goddag. Jeg hedder Maggie Ev...
VICTORIA, BC VINTERSPORT
Goddag. Jeg hedder Victoria Winters.
Bare kald mig Vicky.
Hvor kommer du fra, Veronica?
New York. Og jeg hedder Victoria.
"Og jeg hedder Victoria." Hende er jeg vild med, mand!
- New York er et fedt sted, ikke? - Det er det vel.
Hvad med dig? Hvad bringer en storbypige ud på landet?
En gammel ven.
- Hav det godt. - Tag det roligt, Veronica.
- Goddag, jeg er Victoria Winters. - Tillykke.
Jeg skal tale med miss Stoddard om jobbet som guvernante.
Nå, ja. Så er du ventet. Følg med.
Undskyld, jeg ikke hentede dig, men der er problemer med bilen.
Miss Elizabeth vil ikke bruge penge på at få den lavet.
- Hvor er her smukt. - Det er et helvede at støve af.
Stedet her er bygget til en stab på 100.
Nu har de kun mig. Mig og mrs. Johnson.
Og hun er til lige så meget nytte som en spand uden bund.
Men det er ikke alle familier, der har sådan et hus.
- Eller en by opkaldt efter dem. - Hvad mener du?
- Collins, Collinsport? - Det har jeg aldrig tænkt over.
- Hvem er det? - Barnaby, måske.
Noget med 'Barn'. En af de virkelig vigtige fra før i tiden.
- Fra dengang de var ustyrligt rige. - Barnabas.
Hans navn var Barnabas Collins.
Og han var den bedste mand i hele familiens historie.
Velkommen til Collinwood. Du må forestille dig os på en bedre dag.
Huset har 200 værelser. De fleste er lukket af for at spare på varmen.
Vi kommer aldrig ovre i den gamle fløj mere.
Sid ned. Vi er jo kun syv nu.
Min datter, Carolyn, og jeg. Min bror, Roger, og hans søn, David.
Willie, som du har mødt. Mrs. Johnson og dr. Hoffman -
- der garanteret er ved at sove brandert ud.
Og hvor er Davids mor, om jeg må spørge?
Laura forsvandt på havet, da David var fem år.
Han har haft svært ved at acceptere hendes død.
Jeg ansatte dr. Hoffman til at hjælpe ham i en måned.
Det er tre år siden.
Jeg har lige et par spørgsmål, der ikke stod i ansøgningen.
Naturligvis.
- Hvordan har du det med præsidenten? - Jeg har aldrig mødt ham.
- Krigen? - Jeg ser ikke fjernsyn.
- Tror du på ligestilling? - Du godeste, nej.
- Det kan mændene slet ikke håndtere. - Vi går godt i spænd, miss Winters.
Vicky... kald mig endelig Vicky.
Carolyn... Carolyn, det er miss Winters.
- Er du fra New York? - Ja, det er jeg.
Hvordan er der på Manhattan? Der skal jeg bo, når jeg bliver 16.
Det tror Carolyn, at hun får lov til.
Og mor tror, at jeg ikke stikker af, hvis jeg ikke gør.
- Skal du være babysitter for tossen? - Du ved, du ikke må bruge det ord.
- Jeg skal undervise David. - Held og lykke.
Ingen af de andre klarede en uge... miss Winters.
Kald mig bare Vicky.
INGEN ADGANG
Skynd dig, Willie. Jeg er ved at dø af sult.
Og hvis det er endnu en knastør steg...
- Hvem er det? - Det er min bror, Roger.
Roger, miss Winters er Davids nye guvernante.
Kald mig bare Vicky. Det er rart at møde dig.
Ja... ja... i lige måde.
Du lyver.
Jeg kan fornemme den slags ved at se på folks ansigt.
Dit siger:
"Jeg ser måske uskyldig ud, men jeg har hemmeligheder -
- der vil få hårene på dine arme til at rejse sig."
- Lad hende være, Julia. - Det er dig, der er lægen.
Ja, og du er 'barnepigen', og hun er 'møgkællingen'.
Kvinder kommer aldrig frem i verden, hvis vi giver hinanden etiketter.
Nå, Vicky. Hvor...
Carolyn! Så skru dog ned for den larm!
David, det er Vicky. Hun skal være din nye guvernante.
Nu har du ødelagt det hele! Jeg ville skræmme hende!
Jeg har sagt, at du ikke må klippe i lagnerne! Det er egyptisk bomuld.
Jeg ville have skræmt dig. Blev du bange?
Fuldstændig lammet af frygt.
Du behøver ikke at være sød, fordi han er tosset.
Carolyn...
Carolyn rører ved sig selv og spinder som kat.
- David! - Din lille lort!
Carolyn! Så er det nok, I to!
Hvilken form for forretning driver familien?
Fiskeprodukter. Vi havde en stor konservesfabrik i byen.
- Vi ejer stadig nogle få fiskebåde. - Rustne både, som ingen vil leje.
- Davids mor ligger i en af dem. - Gå ind på dit værelse, Carolyn.
Alle skal tage hensyn til ham! Ingen tager sig af mine følelser!
- Hun døde ikke. Det kan hun ikke. - Så er det nok, David.
David tror, at hans mor besidder en form for... cyklisk udødelighed.
- Det er faktisk ret fascinerende. - Jeg kan mærke hende.
Hun taler til mig. Hele tiden.
Altså... jeg tror, at spøgelser blot er mennesker -
- der har bevæget sig ind i en anden dimension.
Og så har nogle mennesker evnen til at kunne fornemme dem.
- Der er videnskabelige beviser... - Tak, miss Winters.
David, du forskrækkede mig.
Forbereder du dig til halloween?
Han kommer.
Vi har ramt noget. Lad os grave det op.
Kom her, gutter!
- Hvad helvede er det? - Er det en gasledning?
Der burde ikke ligge noget her.
Sig, det er løgn... Hent lige en boltsaks.
Du godeste!
Løb!
Det gør mig oprigtig ondt.
Du kan ikke forestille dig, hvor tørstig jeg er.
Mefistofeles.
Vis dig, Satan!
Hån mig ikke med det underlige lysskær!
Underligt terræn.
Hvad er nu det? Et genfærd nærmer sig vist.
Det må være djævlens øjne, der vil trække mig af sted til dommedag.
Tag mig, Lucifer. Min sjæl er rede!
Røvhul!
Mit elskede Collinwood... Hvad har de dog gjort ved dig?
Hej, græskar.
Frygt ej, drukkenbolt.
Intet ondt vil ramme dig, såfremt du fortæller mig det, jeg må vide.
- Her er alt, du behøver at vide. - Se på mig, dit vrag.
Se mig i øjnene og afslør dine inderste tanker.
Vågn op!
Godt klaret.
Sig mig så... Familien Collins... lever de endnu?
- Ja, de er fire. - Gudskelov.
Sig mig, hvilken måned er vi i?
Oktober. Det er derfor, der er græskar.
- Hvilket år er det? - '72. Nej, vent... '71.
Øh... ja, 1972.
1972? Hør mig, fremtidsvæsen.
Du skal være min loyale tjener, indtil jeg vælger at sætte dig fri.
- Hvad skal jeg først, herre? - Du skal vaske mig, din skurk.
Og så skal du føre mig til de levende medlemmer af Collins-slægten.
Har du nogensinde set noget så storslået?
Hver eneste dag.
Den perfekte blanding af europæisk elegance og amerikansk foretagsomhed.
Ni af de fineste håndværkere, verden nogensinde har set -
- mistede fingre, lemmer og livet -
- da de udskar disse fantastiske søjler.
Og de mente alle helt bestemt, at det var det værd.
Denne lysekrones overdådighed og prægtighed -
- bør kun findes i adelens paladser.
Ildstedet er udhugget af det mest udsøgte Carrara-marmor -
- fra Firenze i Italien.
Og hver eneste samling indeholder en enkelt perle.
- Er du totalt stenet eller hvad? - De forsøgte at stene mig, min kære.
Men det lykkedes dem ikke.
Hvornår er vi begyndt at lukke nattens kvinder ind på ejendommen?
- Carolyn... Se. - Åh, ja.
Ligheden er slående, ikke sandt? Det var hver en times posering værd.
Tilgiv mig. Mit navn er Barnabas Collins.
Jeg hedder David Collins. Er vi...
Beslægtet? Fjernt, kan man vel sige.
Det glæder mig at gøre dit bekendtskab, master David.
Børn! Hold jer væk fra den mand.
- Han hedder Barnabas Collins. - Jeg tror, han kaldte mig en luder.
Så er det godt, Carolyn.
Kan vi udveksle et par ord?
Hvis det her er en spøg, er den lykkedes til fulde.
Hvis De er ude efter penge, er Deres oplysninger forkerte.
Men hvem De end er, skal De aldrig se på de børn igen. Forstået?
Deres hengivenhed over for familien er beundringsværdig, frue.
Og Deres mistænksomhed er... forståelig.
En fremmed ankommer og hævder at være en fjern slægtning.
Man må naturligvis forvente, at der rejses tvivl om hans motiv.
Som medlem af Collins-slægten er De sikkert bevidst om det mørke -
- der længe har hvilet over familien.
De mener vores forbandelse. Hekse, spøgelser og vampyrer.
Myter.
Og som så mange før Dem, kommer De for at befri os for dem.
Men det har naturligvis sin pris.
Jeg kan bevise, at jeg er anderledes.
Jaså?
For det første kommer jeg ikke for at få penge.
Snarere for at fremskaffe dem.
For det andet kender jeg huset her så godt som min egen krop.
Hver en krog, hvert et hjørne...
... hver en hemmelighed.
Det er der, jeg opbevarer mit håndarbejde.
- Hvilket vanærende misbrug. - Imponerende.
Men der er masser af gamle huse med skjulte døre.
Jeg håber, der kommer et 'for det tredje'.
Så absolut. Sig mig...
Hvad ved I... om Barnabas Collins?
Ikke andet end legenderne. Han var selvsikker og stærk.
Beundret af alle. Men han mente, at familien var forbandet -
- og da hans forældre blev dræbt, blev han vanvittig.
Han insisterede på, at en heks havde forvandlet ham til en vampyr.
Og hvad ved man om hans død?
Ingenting. Jeg har i hvert fald ikke hørt noget.
Og det, kære frue, er, fordi han aldrig døde.
Jeg er Barnabas Collins.
- Det betyder, at De er... - En vampyr, ja.
Til min store fortrydelse.
Men hvad der er vigtigere: Jeg er en Collins.
Og jeg giver Dem mit æresord.
Hverken De eller nogen anden under dette tag har noget at frygte.
Min far havde en forkærlighed for hemmelige gange og rum.
Som dreng satte jeg mig for at finde dem alle.
Men det her... Det har altid været min favorit.
"Familien er ens vigtigste aktiv," sagde han ofte.
Selvom han tydeligvis intet havde imod andre former for aktiver.
Åh gud!
Vi har siddet på en formue i alle disse år.
De skal vide én ting: Jeg har tænkt mig at blive.
Jeg vil være en del af familien igen.
- På én betingelse. - Ja.
Lov mig, at det her... at alt det her forbliver vores hemmelighed.
Så bliver det sådan. Partnere.
Velkommen hjem, Barnabas Collins.
Jeg blev vækket...
... af en gul drage med jerntænder.
Jeg stod over for et gigantisk 'M', der lyste som tusind lanterner.
- Han skal ikke blive her, vel? - Jeg kan godt lide ham.
Jeg er sikker på, at tingene er meget anderledes i England.
Sig mig, Barnabas, hvad foretager du dig derhjemme?
Collins-familien har altid været i fiskeindustrien -
- men efter 200 års betænkningstid har jeg besluttet mig for -
- at bruge al min energi... på familien.
Han mener, at det virkede som 200 år.
Godmorgen.
Hvem helvede er det?
Dr. Hoffman, det er vores fjerne slægtning, Barnabas Collins.
Den tredje.
Barnabas Collins den tredje skal bo hos os. Han er fra England.
Barnabas? Dr. Julia Hoffman.
Du altforbarmende! En kvindelig læge.
- Sikke en tidsalder. - Mener han det seriøst?
Han er vist bare træt efter rejsen.
Jeg ser, at I har været desperate nok til at sælge ud af arvesølvet.
Hvor ved du det fra? Det her er nøjagtige kopier.
Havde gaflen været af ægte sølv -
- ville min hånd bryde i flammer ved den mindste berøring.
Ja, du nævnte godt nok, at du har en frygtelig metalallergi.
Nå, vores firma er så godt som ødelagt.
- Og godset ligger næsten i ruiner. - Men nu er jeg vendt tilbage.
Og kort sagt: Det vil vores held også gøre.
Held og lykke. Angie har aftaler med de fleste af bådene i Maine.
- Angie? - Angelbay.
De har overtaget så godt som hver eneste havn på østkysten.
Så er det der, min opgave ligger. Og med jeres velsignelse -
- vil jeg føre firmaet tilbage til tidligere tiders hæder og ære.
- Josette... - Det er Vicky.
Hun tror også på spøgelser.
- Hej. - Mig en fornøjelse.
De kalder dig vel ikke Vicky? Et navn som Victoria er så smukt -
- at jeg ikke ville kunne bære at gå glip af en eneste stavelse.
Ja, altså... penge vokser måske på træerne der, hvor du kommer fra -
- men de er vanskeligere at få fat i her.
Vær ikke bekymret for mine metoder.
Jeg vil gerne besigtige fabrikken. Hvornår kan hestene være klar?
Vi har ikke heste.
Vi har en bil.
Hej, Angie. Hav en fantastisk dag!
- Godmorgen, Angie. - Hej, Angie.
Godmorgen.
Der er røget en kobling på en af maskinerne. Den er klar om to timer.
Du har en time.
Og begynd at svinge pisken herude. Alle kører vist i halvt tempo i dag.
De er vist lidt rystede over det, der skete i går aftes.
Hvad mener du?
De fandt 11 døde arbejdere i skoven ved Route 9.
- Ulykker sker jo. - Det var ikke en ulykke.
- Deres struber var flået op. - Hvor ved Route 9?
Ja, Helen. Det er mig. Det er en ren massakre.
Ja, ja! Jeg hørte dig godt de første 20 gange!
Så tag det dog lige... roligt.
Jeg skal gøre mit bedste. Må jeg tale med Barnabas Collins?
Åh, han er... Hvem?
Jeg tror nu nok, du ved, hvem han er. Sort hår, flotte træk.
Underligt tøj med friske blodpletter.
Nå, vi har nok ladet stedet her gå helt i hundene, hva'?
Præcis som det fortjente.
Du må være Carolyn.
Vi er ved at vokse op til at blive en fortryllende skabning.
- Angelique. - Elizabeth.
- Du ser godt ud. - Hvad skylder vi fornøjelsen?
Jeg kommer på vegne af byrådet for at byde vores gæst velkommen.
- Jeg er bange for, at han sover. - Om dagen? Hvor mærkværdigt.
- Hvad var det for en djævelsk larm? - Vi har en gæst, Barnabas.
Undskyld, frue. Jeg er lige vågnet.
De må tro, jeg er et frygteligt menneske.
Goddag, Barnabas.
- Mit navn er Angie Bouchard. - Ja, det er det da.
Ved De, hvad jeg gerne ville gøre ved Dem?
Det kan jeg kun forestille mig.
Jeg vil meget gerne tale med Dem i dagligstuen.
Vil du undskylde os, Elizabeth?
Hvor vover du at besudle mit gods med din skadelige...
Det er virkelig dig.
Hvor vover du at lade dine syndige læber røre mig?
Jeg husker stedet her som mindre deprimerende.
Jeg husker også, hvor sjovt vi to havde det.
Her...
Og...
... her.
Har du nogen idé om, hvad du har udsat mig for?
Du myrdede den kvinde, jeg elskede, og gjorde mig til dette frygtelige uhyre.
- Hold nu op, Barnabas. - Jeg var spærret inde i 200 år!
Overdriv nu ikke. Det var kun 196.
Det var en evighed.
Jeg får dig dømt for hekseri og brændt på bålet.
Stakkels, søde Barnabas.
Tingene har ændret sig, mens du tog dig en lille lur.
Mit Angelbay er Collinsport nu.
Det er altså dig, der har ødelagt familien Collins' forretning?
Folk her er vilde med mig.
Jeg er den eneste store fisk, der er tilbage i deres dam.
Virkelig?
Og ved folk, at deres elskede Angie er en af Beelzebubs horer?
Tror du virkelig, at nogen vil tro dig?
Jeg har været et respekteret medlem af samfundet i 200 år.
I den ene eller den anden form.
Du har måske ændret navn, men du er stadig Satans succubus.
Djævlens skøge. Din vulgære...
Folk i Collinsport tilbeder mig nu.
For dem er du blot en fremmed, der er bange for solen.
Velkommen tilbage i skyggen, Barnabas Collins.
Jeg har savnet dig.
'Angelbay!'
Alene navnet tvinger opkast frem i munden på mig.
Jeg har altid vidst, at der var noget med Angie, men en heks?
Det er hun.
En heks, der nærer et uforgængeligt had til mig.
Had? Nej, hvis hun blot hadede dig, ville hun have dræbt dig.
En forbandelse kræver hengivenhed.
Hvorfor må jeg alene bære den rådne frugt af vort forbandede stamtræ?
Jeg mistede mine forældre!
Jeg mistede min eneste ene!
Og hvad gjorde du?
Jeg forsøgte at kaste mig ud fra en klippe.
Desværre til ingen nytte.
Og så... blev jeg en vampyr...
... og begyndte at myrde uskyldige landsbyboere.
Ja... Men du holdt også familieforretningen kørende -
- og forsøgte at forhindre godset i at gå i forfald.
Ja... Ja, det gjorde jeg, ikke sandt?
Du kæmpede, Barnabas.
På din egen tossede, elendige facon kæmpede du -
- indtil de låste dig inde i en jernboks for at forhindre dig i at kæmpe.
- Åh gud, du har ret. - Det ligger i dit blod.
I vores blod, frue.
Og nu har du igen chancen for at kæmpe.
Og kæmpe, det vil jeg!
FORSIGTIG
DENNE SIDE OP
Hvad er det for noget trolddom?
Træd frem, lille sangerinde!
'LOVE STORY' AF ERIC SEGAL
COLLINS KONSERVESFABRIK
Vil du have fiskernes støtte, må du gå til Silas Clarney først.
Alle kaptajner fra Bar Harbor til Boston lytter til ham.
De kalder ham 'Kongen af Sandbankerne'.
Undskyld mig. Kaptajn Clarney?
Kaptajn Clarney, det er Barnabas Collins.
Collins?
Og hvorfor ønsker en Collins at tale med mig?
- For at tilbyde dig en kontrakt. - Jeg har en kontrakt. Med Angelbay.
Og hvad nu, hvis jeg kunne tilbyde dig noget bedre?
Så ville jeg bede dig om at gå en lang tur på en kort mole.
I vores branche er der noget, der hedder loyalitet.
Javel. Mr. Clarney...
Du er træt af at arbejde for Angelbay.
Faktisk ville du hellere sælge din sjæl til Satan -
- end at sælge flere fisk til Angelique Bouchard. Forstår du det?
Jeg... forstår.
Meget vel.
Nu vil du måske være så venlig at præsentere mig for dine kolleger.
Barnabas? Hvorfor stirrer du ind i Carolyns værelse?
- Hvad er det for en tingest? - Det er en lampe.
Det ligner en urne med pulserende blod.
Det er vist på tide, at jeg viser dig mit kontor, Barnabas.
- Ved du, hvad en psykiater er? - Det ord er mig desværre ukendt.
Kan jeg antage, at det er en amerikansk delikatesse?
Det er en læge, der specialiserer sig i sindets sygdomme.
Jeg er psykiater.
- Nå... hvor blev du født? - Liverpool.
- Kan du beskrive det for mig? - Beskidt.
Luften er kvælende af sod, og gaderne stinker af tømte natpotter.
Lugten af urin gennemsyrer luften.
- Har du nogen erfaring med hypnose? - Ja, det finder jeg meget nyttigt.
Det kan vi kun blive enige om.
Ser du... nogle gange skaber vi en fantasiverden -
- for at udslette frygtelige minder fra fortiden.
Den slags skærer hypnose lige igennem.
- Jeg anvender det til andre formål. - Må jeg hypnotisere dig, Barnabas?
Frue, det tror jeg end ikke er en mulig...
Godt.
Og nu vil jeg gerne have, at du fortæller mig nogle ting.
- En vampyr? - Tag lige og dæmp dig lidt.
- Hvad i alverden taler du om? - Åh, spar mig!
- Han var under hypnose i timevis. - Barnabas?
Så falder alle vrangforestillinger, men ikke hos ham.
Han fortalte alt. Også at du kender hans hemmelighed.
- Hvorfor sagde du ikke noget? - Jeg beskyttede børnene.
Ved at lade en vampyr flytte ind i gæsteværelset?
Han dræbte mændene på byggepladsen. Han er morder!
Han er en Collins og en god mand. En sjælden kombination nu om dage.
- Nå ja, familien er ufejlbarlig. - Du overrasker mig, Julia.
Jeg ville have troet, at du som læge ville finde ham fascinerende.
Naturligvis.
Medicinsk, psykisk og fysisk er han bestemt fascinerende.
Og derfor gik jeg til dig i stedet for til politiet.
Så lad dig fascinere, Julia.
Og hvis du har den mindste respekt for familien, så holder du mund.
- Det kan jeg ikke tale med dig om. - Frygt ej, mit barn.
Jeg søger blot råd om, hvordan man kurtiserer i denne tid... dette land.
Og hvor finder man en bedre lærer end en kvinde på din alder?
- Hvor gammel er du? - 15.
15 år og ingen mand. Du bør straks anvende dine fødedygtige hofter -
- ellers skrumper din livmoder ind og dør.
Du er underlig.
Men er jeg for underlig til en kvinde fra denne... dette land?
Du taler helt sikkert om Vicky.
Hun har de mest frugtbare hofter, jeg nogensinde har set.
- Du er alt for underlig. - Tror du virkelig?
Du er stivnakket, korrekt og gammeldags.
Og Victoria... Opfører hun sig da ikke korrekt?
Hun lader, som om hun er til rock, men hun er vild med Carpenters.
Siger du dermed, at hun har en svaghed for tømrere?
- Carpenters er musikere, din tosse. - Åh, musik.
Jeg er selv ret glad for nutidens musik.
Jeg plukker
Jeg griner
Jeg elsker
Jeg synder
Jeg spiller musik
I solskinnet
Havde Shakespeare blot haft samme formuleringsevne.
Okay... Hvis du vil score hende, må du ændre adfærd.
Drop den underlige London-attitude og hæng ud med normale mennesker.
Ved I, hvad der er godt ved den her krig?
- Nu må du styre dig. - Nej, hør nu efter.
Det gode ved krigen er, at den er så frygtelig -
- at det bliver den sidste.
- Ja. - Den sidste.
Og denne sidste krig, vi befinder os midt i...
Hvem vinder så den?
- Det gør freden, mand. - Fred vinder alle krige.
I taler om fred.
Jeg har tilbragt de sidste to århundreder spærret inde i kasse -
- hvorfra jeg stirrede ned i en altopslugende afgrund.
- Sjælens mørke skygger. - Det lyder heftigt, mand.
- Var du på trip i to århundreder? - Javist.
Men det synes mig, at der var et højere formål med det.
For jeg tror, jeg har fundet min eneste ene.
Men ak... Hvordan vinder jeg hendes hjerte?
Jeg frygter, at jeg er et fortidslevn i hendes øjne.
Det siger de også om os.
Der, hvor jeg er fra, vindes kvinders kærlighed ved at give fædrene penge.
Eller får.
Og hvis kærligheden er oprigtig, så måske en kombination af de to.
Kvinder er ligeglade med penge... og får.
- Er du fuldkommen sikker? - Kærlighed.
- Tøser vil bare have kærlighed. - Ja...
Åh ja. Det minder mig om et citat -
- fra Eric Segals vidunderlige roman 'Love Story'.
"Kærlighed er, at man aldrig behøver at sige undskyld."
- Hvor er det smukt. - Wau.
Men derfor skal I alligevel vide, at det er med stor fortrydelse...
... at jeg nu må slå jer alle ihjel.
Helt sikkert.
Nej, det er genialt. I teorien, i hvert fald.
En række transfusioner, der måske kan rense dit blod.
Og min sjæl.
Jeg må advare dig, Barnabas. Det er ikke sikkert, at det virker.
- Ingen underviser i den slags. - Du må bevare troen, doktor.
Hvis en mand kan blive et monster, kan et monster også blive en mand.
Men hvorfor vil du være en mand? Hvorfor opgive din evige ungdom?
For hvert år der går, bliver jeg halvt så køn og dobbelt så fuld.
Hvis det er sandt, frue -
- må du have være jordens skønneste skabning til at begynde med.
Barnabas, kender du reglen om lægers tavshedspligt?
Nej. Måske vil du være venlig nok til at belære mig?
Okay.
- Barnabas! - Åh, Victoria.
- Må jeg gå med dig? - Intet ville glæde mig mere.
- Kom du ned for at spadsere en tur? - Faktisk ledte jeg efter David.
Gad vide, hvor han gemmer sig. Vi er heldige, hvis han dukker op før jul.
Han er en prægtig knægt. Lige så nysgerrig og balstyrig, som jeg var.
Han forguder dig. Han taler sjældent om andet end dig og sin mor.
Tror du på, at han kan se hende og tale med hende?
En del af mig tror, at han er en ensom dreng, der søger trøst.
Men en anden del tror, at der er ting i denne verden, vi ikke forstår.
Ting som magi, død, skæbne.
Og så længe han er glad, betyder det så noget, hvad folk tror?
Vel talt.
Måske tager vi det for tungt.
De har bare sat fabrikken i stand og renoveret huset.
Vi har stadig rettighederne til 95 % af fangsten fra Grand Banks.
Han har ret. Det betyder intet for vores indtjening.
Betyder det intet?
Min tipoldemor grundlagde Angelbay for at vise familie Collins -
- at de ikke ejede farvandet.
At de ikke kunne tillade sig at se ned på os.
Bouchard-kvinderne har slidt og slæbt i to århundreder -
- og ofret deres liv for at bygge den her forretning op.
Så det betyder noget, de herrer.
Og jeg finder mig ikke i, at de røvhuller ødelægger det.
Ring og aftal et møde.
Sælge til dig? Aldrig.
Man kan ikke sætte pris på genoprettelsen af en families ære.
Jeg har nu tænkt mig at prøve.
BETAL TIL BARNABAS COLLINS 1.750.000 DOLLAR
Gør mine forretningsevner dig virkelig så nervøs?
At hypnotisere fiskere betragtes ikke som forretningsevner.
- Her er mine betingelser. - Og her er mine:
Fly straks til helvede.
Der skal selveste Asmodeus die ved dit sygelige bryst.
- Ingen taler som dig mere, Barnabas. - Nej, vel?
Jeg må sige, at jeg finder denne tidsalder mystificerende.
Giv mig én god grund til, at jeg ikke skulle dræbe dig omgående.
Jeg ville slå dig ihjel, hvis du forsøgte.
Umuligt! Det ville kræve barmhjertighed.
- Men du gjorde mig til et monster. - Vi er begge monstre, Barnabas.
To store fisk i en lillebitte dam.
Vi kan enten vælge at slås, indtil den ene af os dør...
... eller vi kan vælge at lave...
... små fisk sammen.
Lad mig være ærlig. Jeg var virkelig vred på dig de første 100 år.
Det var da sjovt at se din familie vride sig -
- og brænde væk som myrer under et forstørrelsesglas.
Og det var da morsomt at blive tilbedt, mens Collins-navnet døde hen.
At blive rig på deres bekostning.
Men på det seneste...
På det seneste har jeg bare været ensom.
Vi er anderledes end disse mennesker, Barnabas. Vi er bedre, end de er.
Det er derfor, jeg har savnet dig.
Du er den eneste myre, jeg ikke kunne få mig selv til at brænde.
- Hvad er det, du vil, Angelique? - Have din kærlighed.
Du elsker mig da stadig, ikke?
Et sted dybt inde i det kolde hjerte, der ikke slår.
Selv ikke Afrodite kunne udtænke en mere afskyelig forbindelse.
- Og hvis jeg tvinger dig? - Med hvad? En fortryllelse?
En lille dukke fyldt med nåle? Det er ikke kærlighed.
Med den her. Den krop, du engang tiggede om at få.
Jeg må indrømme, at de ikke er blevet én dag ældre.
Vi kan begynde på en frisk, Barnabas. Indgå våbenhvile. Blot du tager mig.
- Jeg er ikke den, jeg var engang. - Det kunne jeg ændre.
- Og hvis jeg nægter? - Så tager jeg alt det, du elsker.
Og jeg begynder med det lille væsen, du har et godt øje til.
Hende, der ligner Josette.
Jamen, så må jeg vel hellere, udelukkende for hendes skyld -
- besmitte dine mest intime og kvindelige dele.
Det tog vist en beklagelig drejning.
- Du virkede ikke særlig beklagende. - Jo...
Selv i døden har jeg åbenbart en svaghed for det levende kød.
Og i særdeleshed dit.
Sikke en kold måde at beskrive noget så hedt på.
Måske.
Men jeg kan aldrig give efter for din charme igen.
Tilgiv mig.
Hvis jeg ikke får dig, min elskede, så ødelægger jeg dig.
- Fem minutter mere. - Sikke et tåbeligt skuespil.
- En varulv. - En varulv?
Det er den eneste kanal, vi kan fange herude. Hvordan går det?
Jeg føler endnu ikke, at jeg er blevet mere menneskelig.
Giv det tid.
Tid har jeg uheldigvis til overflod, doktor.
Det er min yndlingsdukke. Hun hedder Lucy.
Det, jeg bedst kan lide, er hendes vilde, røde hår.
Se lige hendes røde hår.
Og det, jeg næstbedst kan lide, er hendes fine, lyserøde sløjfe.
Nej, lad nu være! Vil I ikke nok lade være?
WINDCLIFF SANATORIUM
Det er altså rigtigt! Mor! Far!
Mor! Kom nu, far!
Hjælp mig!
- Hjælp mig! - Hvad skal jeg hjælpe dig med?
- Et hvad? - Et bal.
- Og endda et prægtigt bal. - Et bal for hvem?
- Hele byen, naturligvis. - Ved du ikke, at hele byen hader os?
Et bal er en magtdemonstration.
Baller sørger for, at overklassen forbliver overklassen.
Det er jo det, jeg har sagt, at familien trænger til.
Javist. Familien Collins har altid holdt store og vidunderlige baller.
- Træk lige gardinerne for! - Barnabas har ret.
Det er på tide, at vi kaster lidt penge i grams.
Viser bønderne, at vi er på banen igen.
- Folk afholder ikke baller mere. - Gør de ikke?
De holder happenings.
Og sig mig: Hvordan bærer man sig ad med det?
Altså... først og fremmest skal man bruge en diskokugle.
Hvad det end er, så fremskaffer vi en.
- Og sprut. Masser af sprut. - Carolyn.
Der skal være alkohol nok til at fylde en skonnerts skrog.
Og... Alice Cooper.
Jeg synes, jeg mindes en Alice Cooper fra min ungdom.
- Opholder hun sig i Collinsport? - Det kan man ikke just sige.
Hun bliver ikke desto mindre inviteret.
Godaften.
- Tak for invitationen. - Velkommen til Collinwood.
Det må jeg give dig. Det her er en happening.
Nu mangler vi kun Alice Cooper.
Måske burde du se nærmere på aftenens underholdning.
Det er den grimmeste kvinde, jeg nogensinde har set.
Master David. Hvor er garderobedamen?
Min far taler med hende derinde. Han bad mig om at holde folk væk.
Det gjorde han sikkert, og det har du klaret fortrinligt.
Men synes jeg, at du skal gå ind og se Alice Cooper med de andre.
- Men far sagde... - Gå nu ind og se den Cooper-kvinde.
- Du havde ret. Det smager godt. - Du fortjener det bedste, skat.
- Hvem var den unge? - Det aner jeg ikke.
Og nu... kom her.
Mor, hvor er far?
Han har været væk så længe. Kommer han nogensinde hjem?
Hvad i alverden laver du udenfor? Du risikerer at fange en forkølelse.
Jeg har fanget det eneste, der betyder noget. Dit blik.
Jeg har undertrykt min kærlighed af frygt for, at den ikke blev gengældt.
Jeg har ikke fortalt en sjæl om mine følelser.
- Nå, nej. Kun om mine 'fødehofter'. - Ja, altså...
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg føler, at jeg kan fortælle dig alt.
- Som om jeg har kendt dig altid. - Ja.
- Det er næsten hypnotisk. - Ja.
Men den form for tricks har jeg ikke anvendt for at vække din lidenskab.
Jeg ved ikke, hvad det er, men noget drog mig hertil.
Her til Collinsport. Og til dig.
Min kære Victoria.
- Vækker min lugt anstød? - Nej, nej.
Undskyld. Det er er bare...
De mennesker, jeg elsker, elsker ikke altid mig.
Min egen familie sendte mig væk. Gemte mig af vejen.
Det var lettere end at have en datter, der var anderledes.
Som var forbandet.
Forbandet, fordi jeg så ting, som andre små piger ikke så.
Det var ensomme og smertefulde år for et barn.
Lig stille, Maggie. Det gør kun ondt et øjeblik.
Men trods alt mistede jeg aldrig min frie vilje.
Eller behovet for at mærke solen på mit ansigt.
Jeg drog ud for at finde et nyt hjem. Et nyt liv langt væk fra smerten.
GUVERNANTE SØGES TIL PROMINENT FAMILIE I MAINE
Men jeg havde aldrig troet, at jeg ville blive så lykkelig.
At forråde sit eget kød og blod, fordi hun havde særlige evner.
Nej, Victoria. Det er utilgiveligt.
Og dine forældre fortjener at koge i helvedes evige svovl.
Hej... Du er ikke inviteret.
Men...
Næsten hele mit liv har jeg ønsket et sted at høre til.
Et sted, hvor jeg kunne føle mig hjemme. Føle mig elsket igen.
Og det sted fandt jeg her på Collinwood.
Og her.
Behandlingen må fremskyndes. Jeg har akut brug for at blive menneske igen.
- Jeg kan forklare. - Åh gud!
Du forsøger ikke at gøre mig til et menneske.
Du bruger mit blod for selv at blive udødelig.
Du har fået en gave, Barnabas. Den bør du ikke holde for dig selv.
Familien Collins gav dig husly og nærede tillid til dig.
- Og den tillid har du forrådt. - Undskyld.
Jeg vil bare ikke blive gammel. Jeg vil være smuk igen.
- Jeg vil leve evigt ligesom dig. - Det kan ikke komme på tale.
En stærk mand indeholder omkring 5,5 liter blod -
- som jeg... tilgiv, at jeg praler... kan fortære på blot 7,5 sekunder.
Men dig, mit kære lille fnug -
- kan jeg forvandle til en tom kapsel på mindre end fem.
Du må ikke dræbe mig. Du er en god mand. En gentleman.
- Tilgiv mig. - Kære frue...
Jeg er hverken god eller blid. Og jeg tilgiver aldrig.
Jeg bør advare dig, Willie. Nævner du det her for en levende sjæl -
- slår jeg dig ihjel på den mest ubehagelige maner.
Bare rolig, mr. B. Jeg har aldrig brudt mig om den møgkælling.
Kom nu. Jeg ved, du er her.
- Smukt håndværk, ikke sandt? - Jeg ledte bare efter...
Den her?
Der er intet, der er værd at stjæle.
Elizabeth bruger det desværre til badmintonudstyr.
Det var det, jeg ledte efter.
Hvad er du?
Jeg gør nu noget så frastødende -
- at det gør mig fuldkommen syg inderst inde.
- Jeg giver dig et valg. - Hvilket valg?
Du kan blive på Collinwood og hellige dig rollen som den hengivne far -
- som David så desperat ønsker og fortjener.
- Eller? - Eller også rejser du.
Med penge til at leve dit tyvagtige, egoistiske liv et andet sted.
Hvor i alverden er dr. Hoffman, når vi har brug for hende?
Det må du nok spørge om.
Der er ild i dig, Barnabas.
- Jeg kræver forbandelsen hævet. - Du kommer for sent.
- Hvad er det? - Den eneste, du drikker nu om dage.
- Hvor stammer det fra? - Ikke fra nogen, du kender.
Det lover jeg.
Jeg vidste, at du ville tigge mig om at gøre dig dødelig igen.
Nu hvor dr. Hoffman ikke længere kan give dig blodtransfusioner.
Ja... det var en skam -
- at hun skulle af sted på forretningsrejse så pludseligt.
Interessant.
Jeg kender ikke mange, der holder forretningsmøder på bunden af havet.
- Hun løj. Hun stjal mit blod. - Er vi ikke en anelse hykleriske nu?
At lyve og stjæle blod er vist ikke helt fremmed for dig.
Ja, jeg dræbte dr. Hoffman.
Og arbejderne og de søde, ubarberede, unge mennesker.
Men du skal vide én ting:
For hvert liv, jeg tager, dør et stykke af min usle sjæl.
Jeg dræber kun, fordi jeg er tvunget til det.
Tvunget af din trolddom. Din forbandelse.
- Hvorfor har du gjort det imod mig? - Det er en skam.
Hvis du havde været klog nok til at elske mig, havde jeg ladet hende gå.
Udtryk dig klart, din slange!
Jeg har en gang før sendt din kæreste ud over klipperne.
Hvorfor skulle jeg ikke gøre det igen?
Jeg har et forretningsforslag, Barnabas. Mit sidste tilbud.
Enten går du med til, at vi styrer min lille dam sammen -
- som partnere og elskede... Eller også ryger du tilbage i kisten.
Jeg har på forhånd forberedt mit modtilbud. Det lyder således:
Du kan placere dine læber på min bagdel og kysse den gentagne gange.
Sovende flamme, kom mig til hjælp. Blus atter op til dåd.
Gør natten lys som dagen selv, og brænd så levende og kåd.
FARE HØJSPÆNDING
Hvad...
Det var måske en kende hårdt at lukke dig inde i en kasse i al evighed -
- så hør nu her: Jeg ødelægger alt, hvad du elsker
Og så tænker du lidt mere over det med os to.
Vi ses om et par århundreder, min elskede.
Fortvivl ikke, Barnabas. Vi slipper endnu en gang fri af dette mareridt.
Måske går der kun et par årtier denne gang.
Hallo?
Hallo! Jeg kan høre dig!
Herre, du milde! Frygt ej, hvem du end er. Jeg gør dig intet ondt.
Hvilket år er det? Hvor mange århundreder har jeg...
- Hvor længe er der gået? - Cirka 20 minutter.
Master David, hvordan i alverden vidste du, at jeg var fanget?
Det fortalte min mor mig. Du tror sikkert, at jeg er tosset.
Slet ikke, unge mand.
Onkel Barnabas? Hvorfor har du dameundertøj i ansigtet?
Tag dig ikke af det. Hvor er din familie? Og Victoria?
Jeg har ikke set Vicky, men de andre er inde for at se fabrikken brænde.
Vi må redde dem! Hurtigt! Master David!
Måske vil du løsne mine lænker først?
Hank, vi har brug for hjælp fra Portland hurtigst muligt.
- Få de mennesker væk. - Træk jer tilbage!
Træk jer tilbage!
Du godeste! Miss Elizabeth får et flip!
- Vi er nødt til at tale sammen. - Ikke nu. Byen står i flammer!
Du vil altså ikke høre beviset på, at familien Collins huser en morder?
Ja, jeg dræbte dr. Hoffman.
Og arbejderne og de søde, ubarberede, unge mennesker.
Det var pokkers! At tænke sig, at hele byen er opkaldt efter dem.
Barnabas har formentlig allerede forladt byen.
Og jeg vædde på, at du finder flere af hans uskyldige ofre derinde.
Familien Collins har genopbygget deres forretning ved hjælp af mord.
Og det slipper de ikke godt fra i min by!
Der er en af dem! Han startede nok branden for at dække over sin chef.
- Jeg skulle også videre. - Hvor skal du hen?
Willie! Hvad i alverden er der sket?
Brand! Mord! Vred pøbel! Løb!
Gå indenfor, David.
Liz... det gør mig ondt.
Vi er nødt til at tage jer med. Jer alle sammen.
Bill... familien Collins grundlagde byen her.
Vi byggede den med vore både og vore net.
Med vore ofre og vort blod. Er det så den tak, du giver os?
I har skjult en morder! Anhold dem!
Jeg følger frivilligt med og tager den straf, der venter mig -
- på betingelse af, at intet ondt rammer min familie.
Bliv, hvor du er!
Og på betingelse af, at miss Bouchard følger med mig -
- for hun er lige så stort et moster, som jeg er.
Måske er det bedst, hvis vi begge ødelægges.
Mr. Collins! Træd tilbage! Jeg advarer dig!
Gør det bare. Slagt mig. Vis dem, hvad du er!
Nej... Jeg vil vise dem, hvad vi er.
- Hvad har den mand gjort ved Angie? - Det er ikke ham, det er hende.
Hun er en heks.
Undskyld mig.
Du skal igennem mig først, dame.
Godt, alle sammen. Gå bare hjem. Her er intet at se.
Du burde have elsket mig, Barnabas. Så var intet af det her sket.
Jeg burde havde ødelagt dig! Du har kun bragt mig elendighed.
- Jeg gav dig mit hjerte! - Du har intet hjertet.
Det er dig, der er forbandelsen! Kvinder går under af at elske dig.
Josette, dr. Hoffman. Og din elskede Vicky.
Jeg kræver, at du hæver forbandelsen over hende.
"Kræver? " Du giver mig kvalme.
Forbier!
Din vulgære, afskyelige slange. Jeg følger dig til helvedes port!
Forsvind fra mit værelse!
Angelique! Forsvind fra mit hjem!
Dit hjem?
Ikke mere hekseri.
- Jeg tilbad dig! - Du plagede mig!
- Jeg forgudede dig! - Jeg foragtede dig!
Fint.
Hvis Collins-blod byggede huset her, så lad os bade i det.
- Lad os være i fred! - Carolyn?
Åh gud, Carolyn.
Jeg er en varulv. Gør nu ikke noget stort nummer ud af det.
Vuf.
- Hvad har du gjort ved min datter? - Jo, Liz...
Jeres perfekte stamtræ manglede lidt substans -
- så jeg sendte varulven, der bed Carolyn i vuggen.
Og så gjorde jeg David så godt som forældreløs -
- da jeg sendte hans mor til havets bund.
Og med hensyn til dig, min elskede, så dræbte jeg dine forældre.
Jeg forbandede din familie, Barnabas. De skilte os ad.
De forstod aldrig, at vi er ens. At vi er skabt for hinanden.
Lad ham være i fred.
Jeg tror, jeg dræber dig først, forældreløse.
Se at komme væk, David!
- Det er mig, du er ude efter. - Jeg er ude efter jer alle.
Jeg advarer dig. Det her er din sidste chance.
- Lad os være i fred. - Hvad gør du, hvis jeg nægter?
Ikke noget. Men det gør min mor.
Løb!
David, kom nu!
Kom nu, Willie!
Det er altså sådan, det ender.
Så stille... Næsten, som om du sover.
Der var en tid, hvor jeg kunne have elsket dig.
Vi kunne have tilbragt evigheden sammen.
Det kan vi... stadig.
Du har aldrig ønsket min kærlighed. Du ønskede at eje mig.
Nej... Jeg elsker dig, Barnabas.
Du kan ikke elske, Angelique.
Dét er din forbandelse.
Tag det.
Victoria!
Hun sagde: "Widow's Hill."
- Hvad gør vi nu? - Det, vi altid har gjort.
Overvinder det.
- Jeg troede, jeg havde mistet dig. - Du har mistet mig.
Jeg lever i lyset, Barnabas. Du lever i skyggen.
Jeg bliver gammel og dør, mens du vil leve evigt.
- Vi finder en udvej, min elskede. - Der er kun én udvej.
Nej, jeg vil ikke se dig lide, som jeg gør. Aldrig.
Nej!
Åh, Victoria. Min søde Victoria.
Victoria?
Josette.
Det siges, at blod er tykkere end vand.
At det er det, der definerer os. Binder os sammen. Forbander os.
Mit navn er Barnabas Collins...
... og min forbandelse er endelig blevet brudt.
Dedikeret til mindet om DAN CURTIS
[Danish]