Tekst: Retailrippet og synket av: ~R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!
Russerne tror de eier hele verden nå.
Spesielt disse.
Hva, ingen by- bil?
I vår bransje er det best å være anonym.
Jeg liker by- biler.
Ok!
Jeg vet, jeg vet!
En pistol. Den er ikke farlig for noen, unntatt deg.
Du vet hva jeg vil, gjør du ikke?
Ja.
Du sløser bort tid. Ikke kødd med meg.
Åpne den, åpne den.
Åpne den!
- Gi meg det jeg vil ha. - Jeg forstår ikke, jeg har ikke noe annet.
Hvis han tilbyr deg så mye penger, ville jeg tatt dem.
Hvis jeg trenger økonomisk rådgivning, ringer jeg en børsmegler.
- Jeg bare sier det, det er alt. - Samme det.
Ta av deg frakken. Ta av deg frakken.
- Nå, hvor vanskelig var det? - Unnskyld.
Jeg trodde jeg hadde...
Hva f...?
Gå, gå! Alle sammen, ned!
Vekk, vekk.
Flytt dere.
Kom igjen, kom igjen.
Mistenkte, hvit eller latinamerikansk. Iført refleksvest.
Han er på toppen av toget. Alle enheter til Vernon Jackson.
Alle sammen, ned!
Andre siden.
Alle sammen, ned! Fortsett!
Flytt dere! Alle sammen, ned! Ansiktet ned mot perrongen.
Kom igjen, ansiktet ned! Alle sammen, avtoget!
Kom igjen, ansiktet ned! Ned!
- Konstabel... - Flytt dere!
Kom igjen, folkens, ned!
Nå! Ansiktet ned! Ned!
Ned! Sjekk sporet!
Gikk han ned i tunnelen? Sjekk tunnelen, sjekktaket.
Kom igjen, folkens! Ansiktet ned, nå!
Han hoppet av, han var på taket!
Dette toget er stengt, ingen kommer ombord.
Du må roe deg ned.
Få disse menneskene ut herfra.
Stopp, rett der.
Kjeltringen er tøff...
men ingen positiv identifikasjon.
Nei. Det er et annet kamera som peker mot perrongen.
Michael, stopp der.
Ser du det samme som meg?
- Kanskje. - Det er han, løytnant.
Det er hvem?
- Hvor lenge har du vært detektiv? - 11 måneder, sir.
Jeg har vært 22 år i tyveri og mordkomisjonen.
En av kategoriene innenfor tyveri er kunsttyveri.
Det er mye av det i New York. Kjenner du til det, Michaels?
- Jeg tror det. - Ikke jeg.
Når jeg var på din alder, var jeg ganske fornøyd med vanlige drap.
Løytnant Webertok mellomfag i kunsthistorie ved Fordham.
Uansett, sjefen begynner å kalle meg løytnant Picasso,
og setter meg i ledelsen hver gang det er snakk om,
så mye somen "Etch ASketch".
I to tiår, har jeg tatt dem alle.
Alle bortsett fra ham, Keith Ripley.
Han er den beste. Heisann, Keith.
Du har vært en slem gutt.
- Kanskje jeg kunne gitt deg 50. - Nei.
Det er ikke mulig.
Jeg ville ikke akseptert mindre enn 100.
Jeg bare sier det, det er alt.
- Du... - Noe i mot at jeg låner denne?
Jeg ville nok ha brukt den.
Men din gjør jobben.
Vil du vennligst legge vekk våpenet mitt?
Det er en ting du bør vite, Gabriel...
eller foretrekker du Senior Martin?
Politiet kan ikke arrestere deg for væpnet ran,
dersom våpenet ikke er ladd.
Og poenget er?
Tror du jeg går rundt med en ladd hagle?
- La oss se.
- Du kunne ha sjekket. - Hvorfor det?
Du har mine diamanter, mine poeng, mine penger.
Kos dere! Hyggelig å treffe dere begge, farvel.
Forresten, jeg ville spurt om 125.
Jeg bare sier det, det er alt.
- Gabriel, bli her. - Hvorfor det?
Hva mer vil du ha? Skal du skyte meg nå?
Vel, siden det var du som stjal diamantene,
fant jeg ut at det var rettferdig å dele med deg.
Så hva skylder jeg deg for denne generøsiteten.
Jeg har et forslag som jeg gjerne vil diskutere med deg.
Hvordan visste du at jeg ville dra hit?
Og hva jeg heter?
Det er en del av forslaget...
Å, faen!
- Kom igjen! - Greit, ta det rolig, ta det rolig.
Nicky kunne tenkt seg pengene sine.
- Spør ham. - Takk skal du ha!
Dette er noe mellom dem og deg! Jeg har ingenting med dette å gjøre!
Det har du nå.
Dette er interessant. Nicky er lei av å vente på deg.
Du må ha virkelig dårlig karma.
Jeg tror faktisk ikke på slikt. Men, det forsla...
Nei, nei, nei! Du er helt sinnsyk!
God natt.
- Hei. - Hva?
Her er din karma.
- Hva var i den andre konvolutten? - Din andel.
Nå har du min.
Samme det.
- Tenk over det. - Ja, sikkert.
Nå... hva vil du ha?
En partner.
Hva tror du at jeg gjorde på det toget?
Jeg så deg i aksjon.
Jeg har vært din skygge helt siden du kom til byen.
Så hvorfor var du i min by, og ranet t-baner?
Det er orkansesong i Miami. Jeg liker ikke orkaner.
Eller, følte du ikke for å dra tilbake til Angola.
Det er slutt. Jeg lærte en lekse.
Hør...
Gabriel Martin er en rockestjerne.
Så hvorfor holdt du gratis konsert, på T-banen,
for lusne 100 store.
To grunner.
Ja, Miami ble for varmt.
Og kanskje du kjenner til dette.
Av og til...
Av og til, er du bare nødt til å kjenne blodet bruse.
Adrenalinet.
Ja...
Du vet hva jeg mener.
I går tok du to juveler,
for bare småpenger, fra Romanov.
Min idé er selve Romanov.
Særlig.
Spesielt, to Fabergéegg, verdt 20 millioner dollar.
Hver.
Det er en tomannsjobb.
Har jeg din oppmerksomhet?
Vent her.
Jeg hører de foretrekker kontant... eller din førstefødte.
Hvorfor prøver du ikke Standard istedenfor?
Sjalu?
På hvem?
Den mystiske banditten.
Jeg er redd den type ting ikke er helt min stil.
Vel, jeg tror denne fyren har stil, og bein i nesa.
Og en gjennkjennelig likhet, hvertfall i kroppsfasong.
Vel, du trenger ikke rane tog for å ha stil.
Eller bein i nesa, men du må være enig i at slike ting merker deg.
En gest fra meg. For vondt å se deg prøve å lese russisk.
Nei, nei, nei. Jeg så bare på bildet.
Så du er sjalu?
Ja. Du tok meg der. Absolutt.
Jeg må få denne kinamaten til sjefen min,
så...
en annen gang.
- En annen gang? - Jeg ringer deg.
Men du har ikke nummeret mitt, navnet mitt, eller noe.
Ja, det kan bli et problem.
Gabriel!
- Å, faen! - Er du med han?
Jeg vet ikke. Burde jeg? Mer eller mindre.
Ja, jeg er det.
Hva er det du vil?
Kan jeg ikke få gi guddatteren min en bursdagsgave?
Bursdagen min var forrige måned.
Den var for to uker siden, og jeg er lei for at jeg er sen.
Alex, det er bare en gave. Ingen forpliktelser.
Nei takk.
Det var hyggelig å nesten møte deg, Gabriel.
- Gaby. - Gaby.
Synd du ikke holder deg til et bedre selskap.
- Ikke tenk på det engang. - Tenke på hva?
Nærme deg henne. Jeg river ut hjertet ditt. Jeg mener det.
Det virket da som om det var ditt hjerte, hun ikke var så begeistret for.
Du er advart. La oss gå.
Jeg syns du sa at målet var Romanov.
- Dette er forberedelser. - Forberedelse?
Oh, wow!
Det er praktfullt.
Det er de.
Mellom 1885 og 1916, produserte
50 av disse eggene for keiserinnen.
Og hennes svigerdatter, Czarina Alexandra.
Burde jeg ta notater?
Vil det bli en quiz?
Ingen quiz, men det vil være en test.
Ok. Fabergeggene er alle laget av kostbare metaller og fine juveler.
- Hver enkelt er et unikt mesterverk. - Enig.
De fleste er på utstilling i Kreml.
Resten er i private samlinger, på museer, eller forsvunnet.
I dette tilfellet, hos Romanovs.
Hvem er kjøperen din?
Det vil du ikke vite.
Jeg skal stjele egg verdt $40 millioner, så jo, jeg vil vite det.
Jeg vil også vite hvorfor disse spesielle eggene er verdt...
$40 millioner.
Fordi ingen vet at de eksisterer.
Så de er såkalte "mystiskeegg"?
Jeg har hørt rykter, men jeg trodde det kun var myter.
I fjor dukket de opp på Romanovs.
Så hvordan vet du dette?
Jeg hadde en partner ved navn Victor Korolenko. Faren til Alex.
Han var på godfot med russerne.
Det de visste, visste han.
Så hvorfor gjør du ikke dette sammen med han?
La oss bare si at han ikke lenger er til gjengelig.
La oss stoppe der.
Han er borte.
Du er her.
Nå må vi bare levere.
- Ripley... - Hva?
Hvorfor?
Hvorfor risikere friheten din?
Dette vil ikke bli i nærheten av enkelt.
Du er ikke i fengsel for øyeblikket.
- Er du ikke tilfreds? - Jeg er aldri tilfreds.
Noen mennesker er skapt til å komponere musikk.
Andre for å dele atomer.
Jeg er skapt til å stjele.
Strekk ut hånden din.
Hånden min?
Denne mynten ga Victor til meg da vi ble partnere.
Mynten representerer en russisk frase.
Vorovoslkymir. Direkt eoversatt, tyvenes verden.
Victor hørte til den.
Og nå...
Hører du til den.
Psst. Hei!
Du misforstod. Ripley er bare forretninger.
Dette er...
Forfølging?
Vel, hadde du gitt meg nummeret ditt, kunne jeg ringt deg først.
Det er to veldig gale antagelser.
Har du en vase?
Jeg tok akkurat disse fra en veikant.
Jeg tror de trenger vann.
- Kan jeg bruke den greia der? - Ja, ja.
Jeg harlagt merke til den russiske nattklubben nede i gata.
Riga Rose eller noe sånt.
Hvorfor ikke møtes der etter jobben?
Jeg er opptatt.
- Jeg kan vente. - Jeg kommer ikke...
Jeg tar sjansen...
Dosvidanja, Alexandra.
Keith Ripley. '93, Brooklyn Museum.
'94, Diamond District Warehouse. Og så i '95...
Jeg er kjent med Ripleys livshistorie, Michaels.
Faktisk tok jeg ham to ganger.
Men begge gangene slapp han unna på grunn av advokaten.
Akkurat, så hvorfor gjøre det vanskeligere enn det er?
Overlagt drap, Victor Korolenko.
Tenker du på Brighton Beach dampbad? Glem det, det var ikke noe...
- Ikke noe lik. Vi har et tonn av beviser. - Men ingen vitner.
Ingen innrømmet å ha sett noe.
Jeg var så nær å overbevise Korolenko om å ta vitnebeskyttelse,
mot at han vitnet mot Ripley.
Men Ripley drepte han først.
Jeg kan ikke bevise det.
Greit, Ok, jeg skjønner, Ok.
Nei; det du ikke skjønner, Michaels,
hvorfor Ripley involverte seg i et så lite sprell.
Som å knabbe et par diamanter fra en kurér på en togstasjon.
Og det gjorde ikke jeg heller.
Inntil jeg leste den hollandske fyrens erklæring.
De diamantene kom fra Romanovs.
Så du mener at Ripley, og den nye partneren hans skal robbe Romanovs?
Kom igjen! Som om det kunne skje!
Ikke en gang Ripley kunne robbet et sted som det.
Vil du vedde?
- Hei. - Hei.
- Du kjenner dette stedet godt. - Jeg sa ikke atjeg ikke gjorde det.
La oss innse det, Du så aldri denne nattklubben.
Du så løpeseddelen i fax'en, og latet som du visste hva det var.
Ja, skyldig. Jeg gjorde vel det.
Aldri anta noen ting, spesielt ikke her nede.
- Så mystisk. - Hva?
Så mystisk!
- Kan jeg spandere enn drink? - Jeg drikker ikke.
Enda en antakelse.
Vil du danse?
Ja.
Ja, jeg kan godt gjøre meg til latter, hvorfor ikke?
Amina, her.
- Og en til han. - Takk.
Takk.
Jeg trodde alle russere drakk.
Med andre ord, vi er en rase med selvmorderiske alkoholikere.
Nei! Jeg mente det ikke sånn.
Faktisk så er vi det, skål.
- Nastaravia. - Nastarovia.
Nastarovia?
Så hvordan er det å jobbe for en advokat?
- Jeg er en advokat selv, vet du. - Å ja?
Kanskje jeg ikke bør si noe mer, i og med at alt jeg antar er feil.
- Vel, det vet du ikke før du prøver. - Sant.
Forresten advarte faren min meg mot å bli advokat.
Han sa at han ville at jeg skulle gjøre noe ærlig med livet mitt.
Som om han skulle vite noe om det.
Faren din og Ripley sto hverandre nære, ikke sant?
En gang i tiden.
Ripley har sikkert fortalt deg at faren min er død.
Nå prøver Ripley å ta vare på meg.
Som å betale for ting.
Selvfølgelig; det minste han kan gjøre.
Beklager, jeg mente ikke å snoke.
Jo, det gjorde du.
Hvem er det nå som antar ting?
Nei, Gaby. Jeg antar ingenting.
Vil du vite noe om Ripley?
Hold deg unna.
Din drittsekk.
Vel, du mistet disse.
Og jeg er en gentleman, og gir dem tilbake til deg.
Nei, nei, nei, nei, nei!
Nei!
Faen da, mann. Hva er det du vil?
Jeg sa du skulle holde deg unna henne.
Jeg kommer ikke til å fortelle deg det igjen.
Kle på deg, jeg er nede.
Drittsekk.
Fascinerende.
Du kunne startet en ny trend innen interiørdesign.
- Hva er dette? - Hva ser det ut som?
Politi-ID?
Det er en mottakelse på Romanovs, i kveld, til ære for NYPD.
Og invitasjonene våre kom nettopp.
Politi for en kveld.
Og så mange smultringer du kan spise.
I mellomtiden vil jeg at du skal gå bort til renseriet.
Hvorfor går du ikke å henter tøyet på renseriet selv?
Hvem sa noe som helst om å plukke opp?
Du legger fra deg noe.
Mobiltelefonen, vær så snill.
Kom igjen, Sergev. Vi gjør som amerikanerne sier,
nettverk å bygge.
- Kommisær Rawls. - Mine herrer.
Fullmektig Kommisær Morelli.
En stor glede og ha deg her.
Kan vi få gi dere en omvisning?
- Hemmelighetene om Romanov? - Du kunne sagt så.
- Takk skal du ha. For en ære. - Vær så snill.
Vaktene, alle FSB hemmelig politi.
Hver eneste dør, hver eneste tomme av vinduene har ledninger og alarmer.
Omenfuglflyrinn her, vet du om det.
Topkapi.
Rififi.
Nei, fuglen fløy inn i museumet, landet på ledning,
og utløste alarmen i Topkapi.
Du er en filmentusiast.
Faktisk, så ser jeg bare "krim"-filmer.
Leksen å lære fra historien om fuglen som fløy inn på museumet;
uansett hvor godt du planla det, alltid vær klar til og improvisere,
for, jeg garanterer deg, et eller annet kommer til å slå feil.
Jeg foretrekker å unngå det.
Hvor omfattende er overvåkningssystemet?
La oss ta en titt.
Hvelvnivå. 22:00-sjekk.
Sjekk.
- Adgangskort for heisen. - Og alle dørene.
Denne veien. Etter deg.
Vi er i gang.
Godt å se deg, gamle venn. La meg introdusere deg.
Løytnant Weber, antar jeg.
Du vet det, Ripley, identitetstyveri er en seriøs forbrytelse.
- Og ganske flaut i denne saken. - Virkelig?
Er du klar over hvor skamfull jeg følte meg...
når jeg fortalte den søte damen i døren at jeg fortsatt er løytnant?
Jeg mener; i min alder?
Eller burde jeg si, i din alder?
Jeg synes ikke det er morsomt. Hva gjør du her?
Og hvorfor kopierte du invitasjonen min? Som om jeg ikke visste det.
Jeg beklager for de problemene.
Jeg ville bare vise kompisen min her, noe av det fine her i livet.
Hvis du vil arrestere oss for å etterligne politioffiserer, så gjør det nå.
Jeg er sikker på at advokaten min har oss ute om to timer.
Det vil bli to herlige timer. Ta hendene ned!
Så er det all den forklaringen som du må gi til dine overordnede.
Det vil bli flaut.
Beryktet tyv som får adgang, mens han later som han er deg.
Bra politiarbeid, Weber.
Vi burde diskutere mitt politiarbeid når alt dette er over.
- Hvem er vennen din? - Jules Dassin.
Hyggelig å møte deg, Jules. Jeg elsker filmene dine.
Nyt festen, mine herrer.
Mens det varer.
Har du noe i mot å fortelle meg hva alt det der var?
- Bare en politimann. - Virkelig?
Vi har blitt oppdaget på det stedet vi har tenkt å rane.
Nøyaktig hvordan klarer du å holde deg ute av fengselet?
Med mindre du og denne Weber er partnere, og prøver å lure meg.
Er du sånn, Ripley?
Værså god.
Kom igjen! Flytt deg for faen!
Weber har ingen idé om hvorfor vi er her.
Selvfølgelig har han det.
Han vet ikke når, og han vet ikke hvordan.
Og nei, han vet ikke om eggene.
Ingen gjør det. Her.
Den beste måten å nøytralisere Weber,
er å nære tankene hans, om å ta meg.
Han har blitt så blind av det, han tenker ikke somen politi lenger. Tro meg.
Gi meg en god grunn.
Jeg har allerede gitt deg 40 millioner gode grunner. Her.
Nå som dere har sett de tallmenhetenser, er det tid for virkelig underholdning.
Det er selvfølgelig, så lenge du lover å ikke komme tilbake og rane oss.
Jeg får la være å ta notater.
Vårt hovedhvelv.
Gregor, deaktiver bevegelsesdetektorene.
En da med all viten om alle protokollene,
er det absolutt uinntagelig.
Stemmesensoren spør vår sikkerhetssjef, Boris Sergeev,
et tilfeldig sett med forhånds- innspilte ord.
Men dette er bare halve prosessen.
Vi har også en biometrisk håndavtrykksensor.
Siden Mr Sergeev og jeg er de eneste som har klarering,
må begge to være med for å åpne hvelvet.
Med en gang jeg har aktivert den biometriske håndavtrykkssensoren,
må han aktivere stemmesensoren.
På den måten kan ingen av oss, stjele fra den andre.
Du får håpe Mr Sergeev holder seg frisk da.
Jeg må holde meg frisk jeg også!
- Hamburger. - Hamburger.
- Stort eple - Stort eple.
Herregud.
Hvelvdøren til bakestilles automatisk hver time,
og sensorene må da aktiveres omvendt...
Alt i alt mine herrer, best å ikke bli låstinne.
Sa jeg at det kom til å bli lett?
Nei, men du sa heller ikke at det kom til å bli umulig.
Armert glass.
Det vil ta en halv time å bryte seg inn i hver boks.
Men, de som prøver vil ikke ha et halvt sekund engang,
fordi en supersonisk bevegelsesdetektor, vil automatisk låse de inne,
og utløse alarmen.
Overbevisende sikkerhet mine herrer. Komme seg inn er høyt usannsynlig,
Men komme seg ut er totalt usannsynlig.
Hvor fører den døren?
Til vårt indre hvelv, som inneholder våre mest verdifulle ting.
Jeg beklager, men sikkerheten forhindrer meg,
fra å ta med denne fremragende gruppen inn der.
Nå får vi finne veien tilbake til mottagelsen, men før vi gjør det...
Vil jeg igjen gjerne få takke dere begge...
for deres generøsitet det siste året, med og sette opp bedriften.
Og mange takk for donasjonen av det nye helikopteret.
Bare hyggelig.
La oss gå. Vi kan gjøre dette, Gabriel.
Nei. Absolutt ikke!
- Det var en glede. Farvel. - Vent litt. Vent.
Ingen går noen steder enda.
Hvis Zykov finner det kamera, kommer han til og vite hva det er.
De kommer til å endre alle protokollene.
Hvilken del av"Jeg bryr meg ikke", er det du ikke forstår?
Unnskyld. La meg bare...
- Jeg ordner det. - Nei, nei, nei.
- Vær så snill. - Det er helt greit.
Jeg beklager, sir.
Hva faen?
Detektiv Weber, Jeg er Hal Donley, spesialagent, sjef for denne operasjonen.
Du leder en etterforskning av en potensiell tyv,
som du antar slår til på Romanov Juveler.
Antar meg midt i rævva.
Jeg vet at det kommer til å skje, og jeg vet hvem som skal gjøre det.
Vi ber deg kalle tilbake folkene dine.
Det er andre ting som blir prioritert.
Hva kan bli prioritert,
over et potensielt tyveri, av millioner av dollar i diamanter,
fra et firma som donerer tonnevis med penger og utstyr til NYPD?
Valentin?
Vitaly Zykov, i gamle sovjets dager,
var høyre hånden til en "partyboss" med navn Dimitri Kuzin.
Kuzins etter opp et angivelig uavhengig russisk diamantsenter i Amerika.
Romanovs.
Men diamanter... det er ikke alt han sender over.
Han stjeler fra Russlands samling avskatter.
Gull, edelstener, kunst.
Hvor tror du Romanov fikk pengene,
til å kjøpe et helikopter og nye politibiler til avdelingen?
Fra små diamantsalg?
- Så hvorfor gjør de dette? - Er det et seriøst spørsmål?
Sånn at NYPD lar de være i fred.
Det er tenkemåten deres.
Vi trenger mer tid til å bygge en sak.
Det er derfor vi ikke kan ha en annen etterforskning,
som muligens varsler Zykov.
Løytnant...
Legg det vekk.
- Mine herre. - Kommisær...
For sikkerhetsskyld, dersom du tror du er smartere enn oss...
bestemmer deg for å fortsette etterforskningen, lavprofil...
Glem det.
Dette er større enn deg og egoet ditt. Forstår du det?
Jeg forstår.
- Hva hadde FBI og si? - Ingenting. Alt er klart.
Første del av planen er å komme forbi sikkerhetskameraene.
Hvis vi kan få tilgang til overvåkningssystemet,
kan vi erstatte live bildene, med en kontinuerlig loop med vanlige bilder,
med ingenfjes på innsiden.
Stemmesensoren gjenstår fremdeles,
fingeravtrykket, bevegelsesdetektorene,
den sykeste hvelvdøren jeg har sett i hele mitt liv.
Den innerste hvelvdøren, sveitsisk, en metertjukk,
med fjærdrevet bolter.
Hvis du slår ut låsen, hindrer de sammentrekningen,
så du ikke kan åpne den, selv om du vet kombinasjonen.
Abraham Lincoln.
- Broadway - Broadway.
30 forhåndsinnspilte ord. En uke og vi har alle.
Dan McWilliams, MTA.
Vi skal gjøre litt vedlikeholdsarbeid,
i tunnelen vegg ivegg med kjelleren deres neste uke.
Vi skal arbeide om natten, og vil ikke at boringen skal slå ut på alarmene deres.
Plasser en ultrasonisk omformer her,
som spiller eksakt den samme betjeningsfrekvens som avsenderen,
og sender frekvensen tilbake til enheten.
I det minste i teorien.
Har du noen gang brukt en ultrasonisk omformer?
Nei.
Kan du få tak i ultrasonisk omformer?
Jeg kan få tak i alt, min venn.
- Kan du komme forbi et tallskjema? - Det er, som alltid, et spørsmål om tid.
En tommel omgangen.
Det er vanskelig, men fullt mulig.
Du.
Ja.
Meg.
Hva er det som er morsomt?
Jeg hater kinamat.
Jeg er absolutt, udiskutabelt,
ugjenkallelig,
i mot kinamat.
Sjefen min, Leonid, er avhengig av kinamat.
Jeg klarer ikke en gang lukten.
Enda en gal antagelse.
Nei.
Det er ikke totalt...
galt.
Hva?
Wow!
- Stjal du denne. - Jeg gjorde det, ja.
- Gjorde du? - Ja, det er det jeg gjør.
Vent.
Vi har et problem.
Armbåndet?
Jeg kan ikke returnere det.
Nei, jeg liker det.
Så hva er problemet da?
Du.
- Hva? - Meg.
Jeg trodde ikke den delen var et problem.
Og Ripley.
Det er et problem.
Du og Ripley lever i en verden, hvor jeg ikke stoler på noen.
Hvordan døde faren din?
Han ble skutt.
Hvem gjorde det?
Han hadde spillegjeld til en russisk gangster, med navn Nicky Petrovich.
- Nickey ville ha pengene sine. - Spør ham.
Denne ideen med "vorovosky..."
Vooovosky... Ja, jeg kjenner til det.
Hvor en er ansvarlig for gjelden til en annen.
Hvorfor drepte de faren din, og lot Ripley leve?
Fordi at Ripley har... Jeg vet ikke. Hvordan vil du at jeg skal si dette?
Vilje til å tjene.
Gaby...
Jeg vil ikke gå i flere begravelser.
Jeg vil være sammen med deg, men jeg kan ikke love deg,
og du kan ikke love meg...
kanskje vi ikke skulle forsøke en gang.
Åh du og du.
Inn i bilen.
Jeg vet at du ikke ønsker det, eller mener det, men du kommer til å såre henne.
Hun trenger ikke mer av det.
Noe som du hadde noe med å gjøre. Har jeg rett?
Er det noe du vil spørre meg om?
Ja.
Hvorfor er Victor død, mens du fremdeles vandrer rundt?
Jeg tror nok at Alex fortalte deg at Victor hadde gjeld til Nicky Petrovich.
Det hun ikke vet er at Nicky var klar til å ettergi gjelden,
om Viktor gjorde en jobb. Denne.
- Trakk Victor seg ut? - Han prøvde å beskytte Alex.
Gjorde en avtale med Weber. Han skulle tyste på Nicky.
- Og deg. - Og meg.
Weber tilbydde Victor vitnebeskyttelse.
Han og Alex, men Alex ville ikke dra.
Victor ville ikke dra uten henne, så...
han tok en kule.
Hvorfor er da dette ditt problem? Hvorfor drar du ikke?
Du gjør ikke en avtale med Nicky, og deretter stikker av.
Det var ikke tidsbegrensning. Nicky vil ha de eggene.
Victors del ville betalt gjelden hans.
Victor og jeg var partnere. Han var ansvarlig for meg.
Så nå er jeg ansvarlig for ham, og gjelden hans.
Pisspreik.
Victor er død. Bare snu ryggen til og gå.
- Det er ikke en mulighet. - Det her er bare så...
Hør...
Vi gjør jobben.
Nicky får sitt. Jeg tar et lite gebyr,
som overhode ikke står i forhold til den risikoen jeg tar,
og du sitter igjen med pene 20 millioner.
Jeg vet ikke. Det er bare...
Enten så gjør vi jobben, denne håpløse jobben,
eller så ringer du Weber, og ber om vitnebeskyttelse,
noe som egentlig ikke er en mulighet,
siden Nicky kommer til å finne deg, og drepe deg.
Det spiller ingen rolle hvor du drar, eller hvor lang tid det tar.
Det er et udiskutabelt faktum.
Vel...
Så da stjeler vi de jævla eggene da?
Ja.
Åh Faen!
Vi jobber med saken. Så ligg unna. Takk.
Jeg tror han fornærmet oss.
Vi liker ikke å bli fornærmet.
Ok!
Vet du hva som kjennetegner denne mynten?
Ja.
Det vet du nok, siden du har den i din besittelse.
Jeg kan ikke anta at dere to, ikke kommer til å prøve å lure meg.
Ingen har tenkt å prøve å lure deg Nicky. Vi prøver å...
Nicky...
- Alex... Jeg beklager. - Ja, vi beklager alle, gjør vi ikke?
Det var ingen grunn for deg å ta henne hit.
Det faktum at du gav mynten til ham,
sier meg at det finnes mange grunner,
men bare en jeg bryr meg om.
Hvorfor skulle vi prøve å lure deg?
Vel Ripley, i ditt tilfelle,
et misforstått behov for hevn.
Han; bare rett og slett grådighet.
Det spiller ingen rolle.
Jeg tar ikke sjansen på at dere to,
tar det som rettmessig er mitt, og selger det til høystbydende.
Unnskyld meg, herr Petrovich...
Unnskyld? Takk.
Hvor står det skrevet at disse eggene er dine?
De tilhørte familien min.
Oldefaren min laget dem.
Ja, Ripley. Evgenly Petrovich laget de.
Han laget de mystiske eggene fra 1917.
Jeg vil ha de eggene.
Og dere skal skaffe meg dem.
Derfor hentet jeg Alexandra.
For å holde meg med selskap, mens dere gjør det dere skal.
Gå.
Forsøker noen å følge etter oss, dør hun.
Dere bør tro det, da dør hun.
Får jeg ikke det jeg vil ha...
da dør hun.
Gå.
Det er en undergrunn ikke så langt unna.
Helvete, Gabriel!
Jeg sa du ikke skulle blande inn henne!
Du sa det? Du sa det?
Du og faren hennes fikk henne inn i dette, selv før hun var født!
Helvete og! Vi gjør det i morgen.
Jeg hørte en lyd.
Hvilken lyd?
Hørte ikke du det?
Nei.
Tilatelse til å undersøke? Over.
Vent.
Gregor.
Negativ på lyden.
I loggboken står det at MTA driver med vedlikehold av tunnelen.
Vedlikehold?
Ja, i tunnelen. Hold oss oppdatert. Over.
Hvelvnivå. Over.
Hvor mye tid?
Litt over tre minutter til 22:00-sjekken.
Hvelvnivå. 22:00-sjekk.
Sone 47. Kjellertrappdør.
Det kan ikke være MTA.
Sender Gregor for å sjekke det ut.
Hvelvnivå. Kom inn!
Hvelvnivå.
Sjekk alarmen i kjelleren.
På vei.
Fortell dem at alt er fint.
Smartkort. Kom igjen! Kom igjen!
La oss gå.
Han bruker tid.
Dette er rimelig kjedelig.
Hva er dette!?
Gratulerer med dagen, Artur.
Gregor, jeg har ikke bursdag.
Ikke?
Noen har levert en burdagskake til Artur.
Jeg har ikke bursdag.
Min feil. Trodde det var 23.
Jeg la igjen walkie-talkien i kjelleren. Tillatelse til å hente.
Gjør det kjapt, Gregor. Dette er ikke morsomt.
Dette er god kake.
Du burde ha bursdag oftere.
Rasputlon
Seventeen
- Norway - Norway
Tylgolohony?
Helvete.
- Den vil vite om jeg er sulten. - Er du det?
Tylgolohony?
Njet
- Ok. - Vent, vent, vent.
Nå.
Stopp. Til høyre.
Høyre. Høyre.
Stopp.
Bra. Rett frem.
Gå, gå, gå, gå, gå.
Stopp. Ligg flatt. Hodet ned, hodet ned, hodet ned!
OK, og nå, diagonalt til venstre.
Diagonalt til venstre.
Fortsett til venstre.
Få armen din inn! Armen din!
- Ligg flatt! Armen din. - Å faen!
Ok, rett frem.
Gå, gå, gå, gå, gå!
Gå, gå!
Stopp! Stopp!
Deploy.
Fort.
Stopp! Stopp! Flatt! Flatt!
Ok, fort.
Så fort du bare kan.
Bra.
Det virker. La oss gå!
Vent litt, vent litt, vent litt!
- Bly. - Ok, la oss ta en titt.
Når? Skitt!
Greit, ta det rolig. Vi er på vei.
Jeg skylder deg en.
De har salg på Romanov.
Sir?
Det var min plan. Uforklarlig alarm, utløst for en time siden.
Jeg vil ha alle enheter til garasjen nå.
Vouiti og Michaels, be de om å møte oss.
- Ja, sir. - Nå er det min tur.
Vi er i mål.
Ok.
Forsiktig, forsiktig, forsiktig.
- Du er på. - Ok.
- Litt til. - Klar?
Kom igjen, litt til.
Kom igjen. Mer, mer, mer.
Mer, mer, mer. Stopp! Ok. Akkurat der.
- Ok. - Ok.
En.
Nei.
To
Nei. Tre.
Nei. Fire.
Der har vi det!
Fire, en.
Nei. Fire, to.
Nei. Fire, tre.
Nei. Fire, fire.
Nei. Fire, fem.
Bingo!
- Fort, fort. - Ja sir.
Engang i kveld. Hva sier du til det?
- Ok. - Ok.
Fire, fem, seks, en, to.
Har det, har det.
Fire, fem, seks, en, to, tre.
Nei.
Fire, fem, seks, en, to, fire.
Nei. Fire, fem, seks, en, to, seks, en.
Jeg vet det.
To, fem... Nei.
Helvete.
Fire, fem, seks, en, to, seks.
- Bingo! - Ok.
Ok.
Fire, fem, seks, en...
to, seks, en.
En. Kom igjen.
Kom igjen Hva i helvete er det du gjør?
Improviserer.
- Faen. Ta denne dritten her. - Forsiktig!
- Kom igjen. Kjør rundt de.
Få fjernet de bilene. Kom igjen. Kjør igjennom lyskryssene!
Der.
La oss se om vi kan ta de boksene.
Ok.
- Hva er det du gjør? - Gi meg boksen.
- Gabriel, ikke gjør det. - Gi meg boksen.
Vil du ha mer penger? Se deg rundt. Ta alt hva du vil ha.
Hold kjeft og gi meg boksen.
Hva med Alex? Nicky dreper henne. Det vet du.
Jeg spør deg en gang til.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg er politi.
I Miami de seneste 10 årene.
Weber hentet meg inn. Bare for deg.
Så du er politi. Skal du arrestere meg? Vær så god!
Hvor skal jeg gå?
Om et minutt kommer hvelvdøren til å lukke seg, og vi er innestengt,
og Alex er død.
Jeg tror ikke at du er slikt et foraktelig menneske,
at du vil bruke henne på den måten, og så bare drepe henne,
det blir som om du avfyrte skuddene selv.
Bare for å ta den store Ripley.
Din ynkelige, syke faen.
Du har 30 sekunder.
Hvordan finner jeg Nicky?
Nummeret ligger i lomma mi.
Gi det og eggene til meg.
- Vil du ha henne i live? - Vil du?
Ti sekunder.
Jeg beklager.
Undergrunnen gutter.
Ok, få opp farten. Kom igjen!
Kontrollrommet til hvelvnivå. Over.
Gregor
Bogdan, sjekk heisen. Umiddelbart.
Jeg er politi! Hør på meg!
Det er en tyv innelåst i det indre hvelvetderes!
Vakten er i kjellerboden!
Nå, kom igjen, nå, nå!
Nå! Kom igjen!
Si at de skal legge ned våpnene nå!
Nå!
Ok. Greit.
Legg de ned!
Nå!
Spark til de. Nå!
Hva er det du vil?
Slipp meg ut hoveddøren, så jeg kan slutte meg til enheten min.
De har omringet bygningen.
I mellomtiden går dere ned, der finner dere tyven, og kameraten deres.
- Forstår dere? - Den døren er alarmert.
Dere har et problem, løs det!
Ikke tving meg til å skyte ham!
- Legg ned våpnene. - Vi er politiet!
Riktig! Alle er visst politi i kveld.
Hallo?
Jeg har det duville ha. Nei, det er bare meg.
Vi har"politiet" i konferanserommet.
Hold dem der så lenge.
Kan vi snakke? Jeg har et forslag til deg.
Hvor er hun?
Stå stille. Han har en pistol bak boksen.
Slem gutt.
Gi meg boksen og gi Andrei våpenet ditt.
Vi ønsker ikke noe bråk her.
Nei, nei, nei. Du misforstår.
Du lar henne gå, og da får du boksen.
Du skjønner det, dersom jeg skyter gjennom boksen,
hvilket jeg overhode ikke har noe problemer med,
da blir ikke Nicky spesielt glad.
Da er vi alle erstattelige.
Dersom du skjønner men ingen med det ordet.
Åpne boksen.
Senk våpenet. Senk våpenet.
Senk det.
Ok.
- Er du ok? - Ja, bare bra. Takk.
Gå.
Gi meg boksen.
- Kom deg inn. - Hvorfor det?
Nicky vil møte deg nå.
Gi meg våpenet ditt.
Vi er ok, ikke sant?
Hvorfor holder du oss igjen?
Unnskyld, LøytnantWeber.
Sikkerhetsfolkene mine var, forståelig nok forvirret.
Vennligst følg mr Sergeev ned i hvelvet.
Vi har det du vil ha.
- Hvor er den andre? - Ingen andre. Bare ham.
Hvor er min mann?
Løytnant, ditt privatliv er ikke min sak.
Jeg beklager at jeg har brakt deg hit...
men jeg måtte forsikre meg om at eggene var ekte før jeg lot deg gå.
Din mangel på tillit er deprimerende, herr Petrovich.
Du kan stole på meg.
Hun er nok hos gudfaren sin nå.
Vi får se.
- Er det greit? - Selvfølgelig. Ring.
Ja.
- Hallo? - Hei. Hvor er du?
Jeg er i fengselet. Jeg var nødt til å se ham.
Hvordan har han det?
Vel, hvordan tror du?
Jeg hadde ikke noe valg Alex.
Ingen kan velge.
Husker du jeg sa at ingen av oss kan holde et løfte.
Hør her, løfter blåser vekk i vinden.
Men følelser er ekte.
Og jeg må vite hvor følelsene er også?
Hør her, jeg mener...
... er vi virkelige?
- Jeg må gå, Gabriel. God natt. - Ikke gå. Vent!
Vent...
Er du fornøyd?
Så du dem?
- Vi hadde det faktisk travelt. - Hør her.
De er bare av...
tre?
- Herregud! - Bare tre?
Det var i 1917, Gabriel.
Russland. Folket sultet.
Det fantes ingen juveler, ingen diamanter igjen.
Intet håp.
Likevel ville Tsarina Alexandra absolutt ha eggene.
Kanskje du skjønner hvorfor det ble revolusjon.
Folket behøvde noe å tro på.
Ta ham hjem.
Gabriel.
Jeg vet hva de sier om meg, men jeg er ingen morder.
Bare en ydmyk innvandrer.
Sikkert ikke så forskjellig fra deg.
Det tror jeg ikke, herr Petrovich.
Vi er overhodet ikke like.
Flott. Takk. Vi har Petrovich.
Snitch tok ham inn. Vi har lett etter han så lenge, og vet du hvor han var?
Du forteller det nok.
Han satt på fortauskanten og så på soloppgangen.
Han kommer nå. Straks tilbake.
Ja, men jeg regnet ikke med at en såkalt proff...
... ble manipulert av ei jente.
Hva slags purk har de i Miami?
Bra purk, Weber. Bra.
Jeg fatter det ikke.
Etter alle disse årene, og så lar du deg utnytte?
Noen ganger... endrer det seg.
Endrer seg? Som, "hvilken side er jeg på"?
Ripley, hva er han, bestevennen din nå?
Faktisk er han en bedre venn enn du.
Å, jeg skjønner. Jeg er dritt sekken.
Du sier hvilken flott fyr han er...
... eller athan kom opp i noe han ikke fikk kontroll over,
... eller hvordan fedrenes synder ikke skal henge ved døtrene?
Kom med noe bedre enn at "ting endrer seg"!
Jeg forteller bare sannheten.
Åh faen! Dra tilbake til Miami, Martin.
Du må være glad om du fremdeles har en jobb, når jeg har levert rapporten.
Vi får se.
Du kan si hva du vil om Ripley...
... men fakta er at jeg endelig fikk tatt ham.
Når han forlater fengselet vil det være i en kiste.
Vi drar og treffer herr Petrovich.
Nei.
- Det er ikke Nicky Petrovich. - Hva?
Det er ikke ham.
Hør her. Krimmen bekreftet det. Det er Nicky Petrovich.
Det driter jeg i! Det er ikke ham.
Jeg var der, ikke sant?
Vi har ingen sak.
- Hva? Klart vi har en sak. - Tror du virkelig han får vitne?
En Miami-purk i forkledning, lovlig eller ikke lovlig?
- Beklager. - Det er greit.
En purk som stod i sentrum for en ulovlig dekkoperasjon...
som offisielt var stanset?
Jeg ønsker ikke å fornærme byrået, langt mindre din avdeling,
-som tok i mot en haug med penger og utstyr fra den russiske mafiaen.
Hva med Romanov? Hva med de fordømte stjålne russiske skattene?
Hva med dem, Weber?
Når Zykov fant Ripley i hvelvet,
- han hadde fjernet alt, før du kom deg inn.
Jeg har et forslag til deg...
Romanov kommer aldri til å anklage Ripley.
De kommer aldri til å innrømme at eggene, eller noe annet, eksisterte.
Så vi kan ikke en gang bevise at detektiv Martin og Ripley...
... stjal noe som helst.
Dere har vel fotoer.
Russisk mafia, kjente medhjelpere, et eller annet!
Han er det.
Det er Nicky Petrovich.
- Detektiv Martin... - Ja?
Det er Victor Korolenko.
Antatt død.
Vi fant aldri liket.
Det gjør du aldri...
Løytnant.
Weber.
Hva?
Advokaten hans fikk ham løslatt mot kausjon.
Så dro han bare.
- Hvem gjorde det? - Hvem gjorde hva?
- Advokaten. - Hvem faen tror du?
Alex. Korolenko.
Du kan ikke love meg noe...
... så kanskje vi ikke skal prøve en gang.
Pappa.
Skal vi gå?
Ja?
Ville ikke dra uten å si farvel.
Jeg er takknemlig.
Den virkelige Nicky Petrovich..
... er den som Zykov leverte tyvegodset til.
Takk, men Zykovog Petrovich har gått i dekning.
- Sjekk ut et diskotek... - Riga Rose?
Å, jeg skjønner du er lokalkjent.
Vel... jeg er jo en purk, ikke sant?
Glemmer jeg aldri nei.
Når fikk du vite det?
Jeg visste du skulle komme fra Miami, før du visste det, Gaby.
Skjønner?
Vi kan vel si vi har de samme kildene,
- bare at jeg betaler mer.
Vi må gå..
Hvorfor hjelper du, Riply?
Kanskje jeg føler meg skyldig?
Jeg kjenner ikke ordet skyld.
Jeg håpet bare at du var annerledes.
Vi to kan klare alt.
Ja, det tror jeg også.
Jeg kontakter deg senere, hvis du vil.
I mellomtiden har jeg en avtale med en som vil måtte svi for noe...
...noe han må holde skjult, kun for å hevde det er hans eget.
- God jakt, Gaby. - Vent litt-
La meg snakke med henne. Bare to ord.
- Er det ham? - Hvorfor tror du at hun skal noested?
Hun har ikke gjort noe galt.
Hun bare lot være å si sannheten, til noen som løy for henne.
Pass på deg selv.
Skal forsøke, onkel Keith.
Selv om jeg tror min advokat karriere akkurat endte.
Takk gud.
Du kommer her hver kveld, og hver kveld sier jeg deg...
... jeg aner ingenting om denne Petrovich.
Dette er en nattklubb, min venn.
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror du må leve livet, og få deg etnummer.
- Ja. - Skjønner du hva jeg mener, kamerat?
Finn deg ei jente!
Vodka.
Zakuska?
Russiske forretter, til å stagge sulten med.
- Trengerjeg å stagge sulten? - Håper det.
Trodde ikke at du drakk.
Du tror mye rart...
men jeg trodde jeg nevnte noe om påstander?
Kanskje det er noe vi skal slutte med. Umiddelbart.
Jeg heter Gabriel Martin.
Jeg er fra Miami.
Jeg var egenlig på jakt etter en advokat. Men kontoret var stengt.
Så...
...kom jeg hit.
Ok.
Jeg heter Alexandra Korolenko
-og kommer fra StPetersburg.
via Little Odessa.
Og...
Jeg elsker å danse.
Så... kom jeg her i kveld.
Vil du danse med meg?
Ja.
Jeg er villig til å drite meg ut.
Jeg også.
- Alex... - Ja?
Den kvelden jeg ringte deg fra Coney Island,
du svarte aldri på spørsmålet.
Hvilket?
Jeg ville...jeg vil vite...
Var alt løgn?
Ikke det som betyr noe.
Det var ekte.
Det var ekte! Jeg merket det!
Det var ekte! Det var ekte! Endelig!
Tekst: Retailrippet og synket av: ~R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!