Tidigare i Fringe,.. I drömmarna som du hade,
de som jag var med i, var det som om du kände mig?
Du är en främling. Vad skulle jag känna?
Uppenbarligen, så är jag på fel ställe, och
alla de människor som jag känner och älskar är någon annanstans.
Nu ska jag bara komma på hur jag ska kunna ta mig hem.
Under tiden, så kan jag göra det bekvämare för dig medan du är här.
Det är deja vu.
Jag ville bara kolla med dig. Det kan bli lite överväldigande.
- Jag har inte flippat ut. - Utmärkt.
Så vad handlade egentligen de där försöken om?
Walter och William Bell trodde att ungar hade utomsinnliga förmågor.
Så de experimenterade alltså med barn.
Vissa av barnen hanterade inte Cortexifanet så bra som du gjorde.
Vissa fick negativa reaktioner,.. Emotionellt.
Du var alltid den starkaste.
Jag ringde om ett recept för en liten stund sedan.
- Olivia Dunham? - Ja.
Detta är sista påfyllningen så be er läkare att ringa in
- ett nytt recept till nästa gång. - Ja.
Jag hoppades att jag inte skulle behöva de här längre.
- Tack,.. ha en trevlig kväll. - Ja.
- Hej. - Hej.
Detta är lite bisarrt.
Ja,.. jag var på väg hem, och jag bor bara några kvarter härifrån.
Det visste jag inte. Så,.. du är bara på väg hem nu?
Ja, från en promenad. Jag hade migrän. Frisk luft hjälper. Och du?
Vad gäller dygnet-runt syltor, så är detta bättre än de flesta.
De har faktiskt gott kaffe ifall du skulle vilja göra mig sällskap.
- Du har inte sovit sedan när? - Sedan jag kom hit.
Det är lång tid.
Det är svårt,.. Anpassa sig till en ny stad.
Ja, det kan jag föreställa mig.
Minns du för några veckor sedan när du frågade om jag hade,..
Flippat ut?
Jag trodde bara, för några månader sedan,
att jag förstod mig på världen som vi levde i.
Jag menar, att det fanns enkla sanningar som jag trodde var,..
Tja,.. sanna. Jag brukade ju sova som ett barn. Lycksaliga ovetskap.
Vet du, att till slut så kommer det att bli ditt liv.
- Är det vad som hände dig? - Ja,.. på ett ungefär.
- Hej. - Hej, älskling.
- Är du nära? - Ja, förlåt. Jag är nästan där.
- Jag tog en genväg bakom teatern. - Okej, är allt bra?
Nej, jag tror att jag är förföljd.
- Vadå? Av vem? - Jag vet inte! Jag vet inte.
Det är säkert bara min fantasi.
Var är du? Jag ringer polisen.
Nej, Meg, det klarar sig! Jag är två kvarter från Willow.
Hallå?
- Meg? - Snuten är på väg.
Nej, det är okej. Det är okej. Jag är framme. Jag är he..!
Detta är Grant. Jag behöver en ambulans till 1625 Willow.
10-4. Uppfattade adressen.
Käre Gud, vad har hänt med den här killen? Lever han?
- Vad fan var det där? - Vadå?
Vad skjuter du på?
- Jag vet inte. - Jack!
Stå stilla! 'Frun!
- Frun, tillbaka. - Jack!
- Han är min make! - Frun, håll er tillbaka!
Jack!
Översättning: Dream_Theater.
Du måste älska det här uppdraget, eller hur Tim?
Jag menar, var någon annanstans kan du hitta bakverk,
bildelar, och tv-spel allt under samma tak?
- Ja, sir. - Sir? Jag stiger i graderna.
Sa Broyles åt dig att kalla mig det? Behåll det uppträdandet.
På så vis, så blir du inte fäst vid din fånge.
- Du är inte min fånge. - Är du min livvakt då?
- Tänk bara på mig som en vän. - Ja, för att varje 32-årig man
behöver en vän som förkläde när han handlar underkläder.
Vet du vad, det påminner mig om,.. agent Broyles sa åt mig att säga åt dig
att han har bemyndigat dig $200 i veckounderhåll.
$200? Storslösare.
Det enda jag har kvar att handla nu är solglasögon.
- Ser du några? - Nej.
Här har vi dem.
- Här, låt mig hjälpa dig. - Jag fixar det.
Tack.
- Vad handlade det där om? - Inget. Jag bara hjälpte till.
Trodde du att jag skulle göra en unge illa?
Jag har blivit instruerad att begränsa ditt samspel med civila.
Det är inget personligt.
Vet du, att jag har utrett marginella händelser
under tre år,.. Jag trodde aldrig att jag skulle bli en.
Som jag sa, inget personligt.
Offrets namn är Jack Zoephel.
Ungefär 15:30, så ringde hans hustru 112.
Han trodde att någon förföljde honom på vägen hem.
Hans hustru var i telefon med Jack när han attackerades.
Polisen anlände mindre än två minuter efter samtalet.
När de kom hit, så var han redan död.
Jag antar att han inte såg ut så här när han gick för kvällen?
- Nej. - Walter kommer att gilla detta.
- Vad beror allt krossat glas på? - Den uniformerade konstapeln
- tror att han sköt förövaren. - Så han kan identifiera honom?
- Inte precis. - Så du sköt på ingenting.
- Jag var uppskrämd, bara. - Du avfyrade hela magasinet.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag överreagerade.
Jag slår vad om att du inte vill riskera att berätta vad som hände
för att du är orolig för ditt rykte. Det behöver du inte vara.
Vad du än såg, hur bisarrt det än var, så måste vi veta vad det var.
Jag vet inte ens hur jag ska börja skriva rapport på det här fallet.
Men det tar vi hand om, om du bara berättar vad du såg.
Jag såg inte något, precis. Men jag,.. jag kände någonting.
- Som vadå? Ett spöke? - Du sa spöke, och inte jag.
- Hans nacke är bruten. - Kan ha hänt post-mortem.
Dödsorsak kunde vara,.. till hastig,..
Walter, jag förstår dig inte, vad,.. äter du?
Lökringar från Sullys. Dubbeldoppade i ölskum. Fantastiska.
Han kan ha dött av en hastig adrenalinchock förbunden med rädsla.
Kunde vara därför han är vit som ett lakan.
Så du menar att han blev skrämd till döds?
Walter, det är bara gammal kärringskrock.
Var har du din fantasi? Du måste ha varit ett väldigt tråkigt barn.
Jag ignorerar det där.
- Hade Walter några teorier? - Ja, ett fåtal.
Men tills han har kört tester, så kommer han inte att veta något säkert.
Får jag fråga dig något? Alla de saker som vi ser,..
Som det här,.. Söker det aldrig dig?
Jo, varje dag. Om inte jag hade besökt byråns psykolog,
så skulle mitt huvud ha exploderat för längesedan.
Jag kan liksom inte tala om det med familj eller vänner.
- Jag menar,.. vem talar du med? - Ingen.
Jag börjar tro att det är konstigt. Det är bara inte normalt, eller?
- Vi kan utesluta spöken. - Vad får dig att säga det?
Spöken blöder inte.
- Hej. - Hur mås det?
- Ganska bra, och ni själv? - Inte alls illa.
Jag är glad att det varma vädret börjar att försvinna.
Jag med. Hösten är min favorit.
- Jag gillar hur löven byter färg. - Efter er.
Så, har ni stora planer inför helgen?
Tre kroppar liknande den här har hittats i närliggade områden
under de sista två veckorna. Varför är detta det första vi hör om det?
Innan de samkörde journalerna,
så antog bara polisen att alla offren led av albinism.
- Det är vanligare än vad folk tror. - Jag antar det. Någon tur?
Så här långt, så har jag kollat polisens databaser, även Interpols,
men det är möjligt att denna persons DNA inte finns i någon brottsdatabas.
- Men sjukhus då? - Det är mitt nästa drag.
Vi kallar dem för albinos, men Kishwahilistammen från Tanzania
kallade dem för "zeru." Vilket också är ordet för "spöke."
Häxdoktorerna där använde ibland kroppsdelar från albinos
i drycker för lycka och framgång.
- Det är ju,.. - Gräsligt?
- Det skulle jag nog säga, ja. - Har du hittat något?
Ja. Det finns en slemliknande substans på kroppen, en rest.
- Från någonting särskilt? - Det är kromatoforceller,
som man hittar i bläckfisk, och kameleonter.
Celler som har en förmåga att förflytta pigment i kroppen.
Det är vad vissa varelser använder för att smälta in i sina miljöer.
Jag fick just en positiv I.D. på blodprovet.
- Har vi ett namn? - Uh-huh. Gossebarnet Bryant.
Enligt detta, så tillhörde blodprovet som vi fann på brottsplatsen en baby
fött den 26:e Juli 1989, på Parkviewsjukhuset i New York.
Och han dog fyra dagar senare,.. den 30:e Juli 1989.
Det är ett dilemma. Kanske letar vi efter ett spöke ändå.
De började automatisera sina register för 20 år sedan.
Här är det. "Gossebarnet Bryant, fött den 26:e Juli 1989."
De gav inte ens honom ett ordentligt namn.
Spädbarn fött med en oklassifierad genetisk avvikelse.
Över tio specialiser undersökte honom. Ingen kunde ge en diagnos.
Ingen likartad medicinsk händelse hittades. Är allting bra?
Ja, jag började bara få migrän. Jag klarar av det.
Ja, det vet jag, men det behöver du inte.
- Tack. - Jag hämtar lite vatten.
- Så detta barn var ett mysterium. - Står att han dog av komplikationer
från sin genetiska avvikelse den 30:e Juli 1989.
- Vilket vi redan visste. - Tack.
Okej, Dr. Blake West och Teresa Jaffee, RN.
Jag undrar om någon av dem fortfarande jobbar här.
Ms. Jaffee, är det er signatur på dödscertifikatet?
Ja.
Kan ni berätta vad ni minns om gossebarnet Bryant?
Jag var i förlossningsrummet när han föddes. Han var så,.. Blek.
När Dr. West höll upp honom, så brände ljuset hans hud.
Vi fick lägga honom i ett speciellt rum utan fönster eller lampor.
Så när Dr. West berättade att barnet hade dött,
så var jag lättad över att han hade sluppit att lida mer.
- Vad är det? - Detta berättade jag aldrig för nån.
När de bar ut honom, så tyckte jag att jag hörde honom gråta.
Det var svagt. Men jag tror att jag hörde honom.
Antar att jag inbillade mig det.
- Minns du vart han togs? - Ett privat försäkringsbolag.
Något liknande,.. Cilas eller,..
- Cyrpo, uh,.. - Cyprox?
Ja, det stämmer. Cyrpox, aktiebolag.
De sade att de skulle sköta obduktionen.
- Tack så mycket för er hjälp. - Okej.
Hur kände du till Cyprox?
För att de betalde min mors sjukhus -räkningar medan hon dog i cancer.
Och Cyprox var underordnat ett större företag kallat Kelvin Genetics.
Varför har jag onda aningar angående det här?
För att Kelvin Genetics Blev Massive Dynamic.
"Cyprox, AB." Det var länge sedan jag hörde det namnet.
Vi har anledning att tro
att Cyprox förde bort ett spädbarn från ett sjukhus för 22 år sedan.
- Era misstankar är sanna. - Vad kan du berätta om honom?
Pojken hade en oidentifierbar genetisk missbildning.
Han skulle ha dött inom ett par dagar. Men samma genetiska lyte
gjorde honom passande för några,.. Genetiska experiment.
Walter upptäckte specifika djurceller på kroppen vi hittade.
Kromatoforer. Tillståndet på pojkens cellulära avvikelse
tillät att dessa celler implanterades i hans system,
som tillät honom att smälta in i sina omgivningar.
Vilket gör honom till en perfekt spion eller soldat.
Tja, det fanns militära påtryckningar, visst.
Oväntat, så tillät experimentet också att barnet överlevde.
Någonting med att kromatoforerna motverkade hans ömtåliga tillstånd.
- Och detta visste du om? - Nej,..
Detta var en satellitforsknings- institution, en av dussintals.
Varken Dr. Bell eller jag hade nån specifik vetskap om vad som pågick.
Jag försöker inte rättfärdiga vad som gjordes,
utan jag bara säger att detta barnet skulle ha dött
om han inte hade varit en del i det där programmet.
Kanske det skulle ha varit bättre.
Jag tror att jag skickar över pojkens akter till Walters labb,
och kanske finns det något i dem som kan vara till hjälp.
Om du inte visste nåt om honom, hur kan du vara så bekant med att detta?
Det var en eldsvåda i labbet för tio år sedan.
Vi antog att alla objekten hade dött i den eldsvådan.
Det var första gängen som William och jag fick veta om Eugene.
Eugene?
Ja, det var vad forskarna kallade honom.
"U-gene." Förkortning för "unknown genetic disorder."
Under hela sitt liv, så hade han inget ordentligt namn.
Vi antog att han hade dött.
Och, som du kan förstå, så var det omöjligt att bevisa.
Och,.. Nu så verkar det som om vi hade fel.
Ziggy?
Var är du?
- Hej. - Hej.
Kom in,..
Beklagar att det tog Broyles sån tid att skriva på för grejorna.
Jag började att bli orolig.
För all hjälp häromdan, så förvånar det mig att du inte fick en bricka.
- Tack. - Det är mitt jobb,..
Nej, jag menar,.. tack för att du behandlar mig som en människa.
Det har det inte varit så mycket av på sistone, så det upskattas.
Så du tror att den kommer att ta dig tillbaka dit du kom ifrån?
Maskinen var kraftfull nog, för att knäppa mig ur min tidslinje.
Återstår att se om den är kraftfull nog att knäppa mig tillbaka igen.
- Det verkar vettigt. - Jag hoppas det.
Det är min bästa chans att få komma hem igen.
Alternativa universum, och olika tidslinjer.
Olivia säger att, slutligen, så kommer att detta verka medelmåttigt.
Vilket, ärligt talat, jag har svårt för att tro på.
Det är konstigt att inget av det här besvärar henne.
Hon har verkligen gjort intryck på dig, va?
Jag har aldrig mött någon som henne tidigare.
- Ja, jag vet vad du menar. - Ni var tillsammans, eller hur?
Du och Olivia. Där som du kom ifrån.
- Ja, det är vi. - Ursäkta, jag menade inte att,..
Nej, nej, nej. Det är lugnt. Den Olivia du talar om,..
Det är inte min Olivia.
Det är agent Lee. Jag kommer omedelbart.
Jag måste gå. Walter har någonting att visa oss.
Inga problem, vi ses senare.
Bra att du är här. Jag vill visa dig något.
- Är det en bläckfisk? - Charmerande, är hon inte?
Begåvade, kreativa varelser. De bygger faktiskt trädgårdar.
Och färgade stenar och plantor och snäckskal, och även avfall.
De arrangerar dem runt sina hålor. Och de är som kameleonter.
Walter, varför fick vi precis en räkning på $818,..
Du vet ju att jag kommer att få skulden för det här.
Säg åt agent Broyles att,.. vetenskap har ingen prislapp!
Det blir han säkert väldigt glad av att få höra.
- Nina sände över några filer. - Tack.
Eugene. En fascinerande historia.
Walter, tror du kanske att Eugene försöker göra sig själv synlig?
Och att han dödar människor för att stjäla deras pigment?
- Är det ens möjligt? - Klart att det är möjligt.
Pysslingar är möjliga. Det skulle förklara slemmet på offrets kropp.
Jag förstod inte vad det var, men det måste fungera som en ledare.
Och det är så Eugenes kromatoforer absorberar offrets pigment.
För att få bukt med vad som har gjorts med honom,
skulle det krävas en avsevärd mängd pigment.
Walter, du menar att om jag har rätt,..
Ja. Jag är rädd för att du kommer att hitta många fler offer.
Allihop, kom hit fort! Jag har två nyheter.
- Först, så dör han. - Vem dör, Walter?
Vår misstänkte. Kameleontmannen. Jag har spenderat de sista timmarna
med att återskapa vad vi tror vår unge man gör med sigsjälv och,
om du har rätt, Olivia, och han försöker avpigmentera sig, då,..
- Är det ett ord, "avpigmentera"? - Men, fortsätt, Walter.
Vad försöker han göra med sig själv?
Tja, tillståndet han föddes i tog livet av honom.
Om han nu försöker att vända på vad som gjordes med honom,
att göra sig själv normal,..
Eller vad som är normalt för honom, begår han i själva verket självmord.
Så du menar att han förgiftar sig själv?
På ett vis, ja. Hans kropp återgår till det dödliga tillstånd
som han kom till världen i. Fast,.. han är kanske inte medveten om det.
- Hur länge tills han dör? - Oroa er inte.
- John här han klarar sig.. - Olivia menade nog inte musen.
Människan? Det kan jag inte säga.
Jag antar att det beror på hur framgångsrik han är.
Okej, men det ändrar ändå inte på något. Vi måste ändå hitta honom.
Och hur ska vi hitta något som vi inte kan se?
Det var ju det andra som jag skulle berätta.
Ultraviolett ljus. Kom igen, Yoko, var är du?
Har hon varit där hela tiden?
Det var Broyles. De har hittat ännu en kropp.
Jag påbörjade precis mitt skift när jag såg kroppen.
Jag visste först inte vad det var, alldeles blekt och vitt.
Det tog mig ett tag att se att det var Mr. Ryerson.
Fungerar bevakningskamerorna?
Ja, nyinstallerade för några veckor sedan.
Det har varit några inbrott helt nyligen.
Och du säger att ingen har lämnat byggnaden?
Det finns alarm på bakdörren, och du var vid huvudingången hela tiden?
Du gick aldrig därifrån, inte ens på toaletten?
Nej, och jag tittade på bevaknings filmen igen, bara för att vara säker.
Detta kommer att låta konstigt. Även om du inte såg någon,
öppnades någon av ytterdörrarna av sig självt?
Vad är det ni letar efter?
Inspektör Broyles, hunden har fått upp ett spår!
- Vart leder den dörren? - Till de övre planen!
Finns det byggnadsutgångar på de planen?
- Nej. - Sir, han kan ännu vara där uppe.
Bomma igen stället.
Jag vill ha varje tillgänglig enhet till Elmwoodhuset.
Inspektör Broyles,.. Sista våningsplanet utryms.
Har de instruerats att lämna sina dörrar öppna?
Okej, stäng ner allt. Allt utom hissarna.
- Stäng ner som planerat. Kom. - Kod fyra.
- Mina män är beredda. - Okej, du tar ner ditt team,
och söker igenom parkeringsgaraget och källaren.
Jag tar ett hundteam med högst upp, så jobbar vi oss nedåt.
Du börjar här. Så möts vi på mitten.
Okej. ni följer med mig. Vi tar det norra trapphuset.
Detta tar för lång tid. Vi delar på oss.
Gå vidare. Jag tar det här planet.
Vi har ett spår.
Falskt spår. Det är bara en tröja.
Olivia, kan du höra mig? Olivia? Svara!
Hjälp mig, snälla..!
Just nu så förstår du hur viktigt det är att bli sedd.
Ditt liv är beroende av, att jag ser dig just nu.
Okej, vänta lite. Hör på, du är döende.
Vad det än är som du gör med dig själv, så dödar det dig.
Bara,.. snälla låt oss,.. låt oss försöka att hela dig.
Jag tror inte att ni är här för att hjälpa mig att hela mig.
Inte efter vad jag har gjort. Om ni är här för att hjälpa mig,
så är det för att jag har ett militäriskt värde, och
att de inte vill att det förlorade experimentet 69545 självdestrueras!
Inte när de har hittat honom igen.
Vi har ingenting med militären att göra. Jag är bara här för att stoppa dödandet.
Hela mitt liv,.. så har jag sett dem leva deras.
Sett dem,.. bli förälskade.
Att bli sedd av rätt person,.. Att sammanlänka,..
Och att kunna se i deras ögon,.. vänlighet. Lycka.
Och,.. Igenkännande. Då existerar man.
Liv! Snälla svara! Är allting väl?
Det finns en forskare som jag jobbar med för FBI.
Han jobbar utifrån ett Harvard labb.
Om någon kan göra det som de har gjort med dig ogjort,..
Jag levde mitt liv i ett labb! Och jag går inte tillbaka!
Om du behandlar dig själv ens en gång, så kunde det döda dig.
Olivia! Var är du?
- Olivia! - Hon är här inne!
Han har min pistol.
Spencer, kom in.
Agent Broyles. Vi har inte något.
Och hundarna har sökt igenom varje plan två gånger. Han är borta.
- Släpp in människorna i sina hem. - Släpp in dem!
- Sir. - Fortsätt.
Det här vill ni nog se.
Det finns en under-källare där alla rören löper.
Den liknar en servicestation.
Detta är hans hem.
De här sakerna måste tillhöra alla hyresgästerna.
Som om han behöll en liten symbol för varje persons liv.
Han studerade dem.
Verkar som att du hade rätt. Han försökte att bota sig själv.
Detta handlar inte om att bota sig, utan om att bli sedd.
Jag trodde inte att du kom idag. Jag ser dig varenda dag.
J-jag trodde att du fått förkylningen som går nu.
- Nej. - Men det var ju bra.
- En för fin dag att bli sjuk på. - Den allra finaste.
- Mitt namn är Eugene. - Mitt är Julie.
Jag tyckte du borde få veta att vi hittade Eugene Bryants kropp.
- Att det är över. - Jaha, tack.
Men du kunde ha ringt och berättat det.
Allt han ville var att bli,.. som alla andra.
Men hur skulle han kunna det? Han skulle aldrig bli som andra.
Inte efter vad de hade gjort med honom.
Så du tänker på vad som gjordes med dig.
Vet du, att även med mina kolleger, så är jag annorlunda.
Saker som borde bekymra mig,.. Tror du att
det är möjligt att Cortexifan- försöken krympte mina känslor?
Olive, du kan inte låta vad som hände dig som barn begränsa dig.
Och nej,.. svaret på dina frågor är, att du är helt normal.
Åtminstone lika normal som någon av oss är normala.
Livet är ett experiment.
Du måste ta reda på var du hör hemma och hitta din egen plats i världen.
Men borde jag inte veta var det är nu?
Inte nödvändigtvis.
Jag menar, att innan du och din syster kom och bodde hos mig,
så var mitt liv arbetet.
Och jag trodde inte att jag kunde finna tid
eller utrymme för er flickor i mitt liv.
Nu kan jag inte ens tänka mig hur mitt liv skulle ha varit
om jag inte tagit den risken.
När tidpunkten är rätt, så kommer du att veta.
- Hej. - Hej.
Vad är det här?
Jag har något till dig. Lita bara på mig.
Jag måste iväg. Broyles låter mig använda labbet.
- Hej. - Hej.
Är det våra rapporter?
- Japp,.. blev precis klar. - Tack så mycket.
Vi kan nog sätta fallet på listan över vilka som gör dig sömnlös.
Den listan kommer att bli längre.
Kanske om du finns på fiket ikväll, ungefär vid 3-draget,
- så ses vi kanske. - Då ses vi då,.. Kanske.
Klart.
- Ska vi flytta henne till sängen? - Behövs inte.
Hon kommer ändå inte att minnas de sista två timmarna.
När hon vaknar, så kommer hon att ha en sjujävla huvudvärk.
Översättning: Dream_Theater.